ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.01.2026	Справа № 910/11683/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Літовки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні 
справу № 910/11683/25
за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СП ЄВРОТРЕЙД"
до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФОЗЗІ КОММЕРЦ"
про стягнення 1 516 582,17 грн

За участю представників:
від позивача Богатинська Н.О.
від відповідача Хоменко О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ЄВРОТРЕЙД» (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ КОМЕРЦ" (далі - відповідач, ТОВ «ФОЗЗІ КОМЕРЦ») про стягнення 1 516 582,17 грн (сума основного боргу - 1 387 984,85 грн, пеня - 114 498,92 грн, сума інфляційних нарахувань - 3 017,84 грн та 3% річних - 11 080,56 грн).
В обґрунтування позовних вимог Товариство посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.08.2024 № ЛОГ/МТ/ФК-429/К (далі - Договір).
18.09.2025 від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів позовної заяви.
Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 20.10.2025, встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.
07.10.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
07.10 2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
16.10.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження.
20.10.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
20.10.2025 від представника позивача до суду надійшли заперечення на клопотання про об`єднання справ в одне провадження та заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.
20.10.2025 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 03.11.2025.
27.10.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
03.11.2025 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі.
У підготовчому засіданні 03.11.2025 суд протокольною ухвалою відмовив у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі та у клопотанні про об`єднання справ в одне провадження.
10.11.2025 від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення на заперечення позивача.
10.11.2025 від представника Товариства надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 10.11.2025 у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 10.11.2025 клопотання представника Товариства про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2025.
20.11.2025 від позивача надійшли письмові пояснення.
У судовому засіданні 24.11.2025 оголошено перерву до 01.12.2025.
28.11.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
У судовому засіданні 01.12.2025 оголошено перерву до 22.12.2025.
15.12.2025 від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів.
22.12.2025 від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Суд протокольною ухвалою від 22.12.2025 поновив відповідачу строк на подання доказів, прийняв їх та долучив до матеріалів справи.
У судовому засіданні 22.12.2025 оголошено перерву до 15.01.2026.
09.01.2026 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
09.01.2026 від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат.
15.01.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів
Суд протокольною ухвалою від 15.01.2026 поновив строк на подання доказів, прийняв їх та долучив до матеріалів справи.
У судовому засіданні 15.01.2026 оголошено перерву до 22.01.2026.
22.01.2026 від представника ТОВ "ФОЗЗІ КОММЕРЦ" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 22.01.2026 у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 22.01.2026 клопотання представника ТОВ "ФОЗЗІ КОММЕРЦ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
У судових засіданнях суд, заслухавши вступне слово представників сторні, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.
Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.
У судовому засіданні 22.01.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.
Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, пояснення, тощо, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
14.08.2024 Товариством (Перевізник) і ТОВ "ФОЗЗІ КОММЕРЦ" (Замовник) укладено Договір, за умовами якого його предметом є надання транспортно-експедиційних послуг.
За умовами Договору Перевізник бере на себе зобов`язання виконувати організацію та перевезення вантажів Замовника на умовах, визначених в Заявках, а Замовник зобов`язується вчасно прийняти та оплатити надані послуги (пункт Договору).
Відповідно до пункту 4 Договору будь-які питання не врегульовані Договором регулюються Правилами надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародних перевезеннях в редакції від 12.04.2024, що є невід`ємною частиною Договору (далі - Правила).
Пунктом 5 Договору встановлено спосіб оплати, а саме Замовник оплачує Виконавцю надані послуги протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання від Виконавця пакету документів, що складаються з рахунку-фактури на оплату, Актів приймання-передачі наданих послуг та міжнародної автомобільної накладної (CMR).
Підпунктом 9.1.7 Правил встановлено, що Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг Виконавця на погоджених умовах.
Позивач вказує, що станом на дату звернення з позовною заявою зі сторони відповідача не були виконані зобов`язання по оплаті за надані послуги за дев`ятьма Заявками, проведеними у квітні - травні 2025 року, незважаючи на те, що відповідності до пункту 5 Договору пакети документів по послугам були сформовані й відправлені позивачем на електронну адресу представника ТОВ "Фоззі Коммерц" - n.hromtzev@fozzy.ua, а також на узгоджене між сторонами відділення Нової пошти.
Слід зазначити, що відповідно до пункту 10.5 Правил з моменту отримання акту наданих послуг Замовник зобов`язується узгодити його або відхилити протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання оригіналу або через засоби електронного документообігу. У випадку, якщо Замовник не надасть пояснення щодо відхилення акту наданих послуг протягом казаного строку, - такий акт вважається узгодженим зі сторони Замовника.
Разом з тим, жодних претензій з приводу послуг, що надавалися відповідно до направлених Актів позивач не отримував, при цьому розрахунку за надані послуги ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» проведено не було. 
Станом на дату звернення з позовною заявою за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1 387 984,85 грн.
12.08.2025 позивач надіслав відповідачу претензію № 0812 про сплату заборгованості за надані транспортно-експедиційні послуги в сумі 1 387 984,85 грн, що виникла на підставі рахунків-фактур та актів приймання-передачі наданих послуг за період з квітня по травень 2025 року включно.
Відповідач надав відповідь на претензію від 02.09.2025 № ФК-273, якою підтвердив існування вищезазначеної заборгованості, проте повідомив, що з огляду на існування спору по виконанню іншої, не включеної до переліку узгоджених Заявок, Заявки № 75992 від 09.05.2025, в частині відшкодування збитків на суму 3 911 802,07 грн (претензія ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» вих. № ФК-182 від 05.06.2025 та доповненням до неї - лист вих. № ФК-191 від 13.06.2025), Замовник, керуючись пунктом 15.4 Правил, має право зарахувати в односторонньому порядку, без погодження Виконавця, суму відшкодування завданих збитків чи шкоди із грошових зобов`язань Замовника перед Виконавцем.
Так, посилаючись на статтю 601 ЦК України, 28.08.2025 ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» направило Товариству Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №ФР-267, в якій відповідач заявив про одностороннє зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:
- сума вимоги Товариства у розмірі 1 387 984,85 грн зараховується у рахунок зустрічної вимоги ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» у розмірі 3 911 802,07 грн;
- зобов`язання Товариства перед ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» щодо відшкодування завданих збитків за претензією вих. ТФК-182 від 05.06.2025 припиняється в частині суми 1 387 984,85 грн;
- зобов`язання ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» перед Товариством щодо оплати заборгованості за надані послуги, які описані в претензії вих. Т0812 від 12.08.2025 припиняються повністю.
Втім, позивач не погодився із таким зарахуванням та звернувся до суду з цим позовом.
Слід зазначити, що пункт 15.4 Правил має такий припис: «У разі несплати Виконавцем суми неустойки, суми відшкодування завданих збитків чи шкоди протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги, або не надання будь-якої відповіді на вимогу. Замовник має право зарахувати в односторонньому порядку, без погодження Виконавця, суму неустойки, суму відшкодування завданих збитків чи шкоди із грошових зобов`язань Замовника перед Виконавцем. Зобов`язання Виконавця із сплати суми неустойки, суми відшкодування завданих збитків чи шкоди вважається виконаним із моменту відправлення Замовником заяви про зарахування. Заява про зарахування відправляється в порядку, передбаченому цими Правилами».
Разом з тим, Товариство надало відповідачу відповідь на вимогу № 0605 від 05.06.2025 про відмову відшкодування збитків, зарахування заборгованості в рахунок збитків та з пропозиціями по наданню додаткової інформації по спірному питанню.
Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Згідно зі статтею 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог:
1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;
2) про стягнення аліментів;
3) щодо довічного утримання (догляду);
4) у разі спливу позовної давності;
4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом;
5) в інших випадках, встановлених договором або законом.
З огляду на вказані вище норми права та враховуючи, що Правилами, які є невід`ємною частиною Договору, встановлено, що зарахування Замовником неможливе за умови надання будь-якої відповіді на зустрічні вимоги Виконавцем, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідне зарахування на користь відповідача суми заборгованості у розмірі 1 387 984,85 грн не відповідає статті 602 ЦК України та пункту 15.4 Правил та є недопустимим.
Крім того, питання реальності та розміру, порядку відшкодування збитків, пов`язаних з виконанням перевезення відповідно до Заявки № 75992 від 09.05.2025 є предметом розгляду справи № 910/11099/25 за позовом ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» до Товариства, що перебуває у провадженні Господарського суду міста Києва, та не входить у предмет доказування у цій справі про стягнення заборгованості за надані послуги.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання в силу приписів частини першої статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановленим договором.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (статті 903 ЦК України).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. 
Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). 
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Слід зазначити, що міжнародно-транспортні накладні CMR, копії яких долучені до матеріалів справи, у графі 24 містять відмітки вантажоодержувачів, що підтверджує надання послуг за Договором.
Відповідач не надав суду належних, достовірних, вірогідних і достатніх доказів того, що позивач не надавав послуги за Договором і не спростував заявлену до стягнення суму боргу.
Натомість, подані позивачем докази підтверджують виконання умов Договору та надання відповідачу послуги на суму 1 387 984,85 грн.
Що ж до питання зарахування, то, як вже було зазначено вище, у цьому випадку відсутні підстави для зарахування вимог.
Водночас, посилання на завдання збитків Товариством, як виконавцем, ТОВ «ФОЗЗІ КОММЕРЦ», як замовнику, не входять у предмет доказування у цій справі та є предметом позовних вимог у справі № 910/11099/25.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 1 387 984,85 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім основного боргу, позивач нарахував та просив суд стягнути 114 498,92 грн пені, 3 017,84 грн інфляційних втрат і 11 080,56 грн 3 % річних (період з 16.05.2025 до 16.09.2025).
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до пункту 10.6 Правил за прострочення оплати послуг Замовник на вимогу Виконавця сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення. Максимальний розмір нарахування пені обмежується сумою в розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків) від суми простроченого платежу.
Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат і 3% річних, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні. 
Втім, розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком суду є більшим, ніж заявлено до стягнення позивачем.
Відповідно до частини другої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Отже, враховуючи приписи частини другої статті 237 ГПК України позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме з відповідача слід стягнути 114 498,92 грн пені, 3 017,84 грн інфляційних втрат і 11 080,56 грн.
Суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні ЄСПЛ «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.
Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 64 500,00 грн.
Відповідно до частини першої та третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьою статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження факту понесення вказаних витрат позивачем до матеріалів справи додані такі документи:
- копія договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 01/23;
- копія додаткової угоди від 08.09.2025 №3 до Договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 №01/23;
- копія акта приймання-передачі послуг від 05.11.2025 № 9 на суму 26 000,00 грн;
- копія акта приймання-передачі послуг від 15.12.2025 №10 на суму 34 000,00 грн;
- копія платіжної інструкції від 09.12.2025 № 40268 на суму 26 000,00 грн;
- копія платіжної інструкції від 19.12.2025 № 40626 на суму 34 000,00 грн;
- копія ордеру від 11.09.2023 №1166486 серія ВІ.
Частиною п`ятою статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розумного та обґрунтованого розміру, виходячи з: незначної складності справи; стандартного характеру процесуальних документів; відсутності чіткого порядку обчислення гонорару в договорі; ринкових цін на аналогічні адвокатські послуги; фактично витраченого часу та обсягу робіт.
Враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження, наявність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. Іншу частину витрат на правничу допомогу суд залишає за позивачем.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ КОММЕРЦ» (02152, місто Київ, пр. Тичини Павла, будинок 1В, кабінет 189, код 42751590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЄВРОТРЕЙД" (01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 5, к. 5, код 14325912) основний борг у розмірі 1 387 984 (один мільйон триста вісімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 85 коп., пеню в розмірі 114 498 (сто чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн 92 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 017 (три тисячі сімнадцять) грн 84 коп., 3% річних у розмірі 11 080 (одинадцять тисяч вісімдесят) грн 56 коп., 18 198 (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто вісім) грн 99 коп. судового збору, 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27.02.2026.

Суддя О.Г. Удалова