Р І Ш Е Н Н Я	№ 129/91/26	

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ЗАОЧНЕ
21 квітня 2026 р.         м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання – Кравчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів.
В позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 309 354 грн.
Позов мотивовано тим, що з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 від його заробітку (доходу).
Однак відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів на суму 309 354 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця.
Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 2 909 152 грн.
Оскільки вказана заборгованість виникла з вини відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу - на подання заперечення. (а.с. 35)
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Човганюк А.Л. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2ст. 191 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.07.2005 Відділом реєстрації цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.18)
Судом встановлено, що 05.01.2007 Ленінським судом у справі №2-5461 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої Дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.11.2006 і до досягнення дитиною повноліття.
Вказаний виконавчий лист було пред`явлено на виконання до Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де було відкрито виконавче провадження №609153, яке на цей час перебуває на виконанні. Вказане підтверджується відповіддю головного державного виконавця Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марини Драчук від16.12.2025 №36812. (а.с.15) 
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №6091534, виконаному 16.12.2025, заборгованість відповідача становить 309 354 грн. (а.с.16-17)
Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. Крім цього, необхідність застосування саме вказаної методики розрахунку неодноразово підтверджувалась у постановах Верховного Суду України, зокрема від 08.03.2023 у справі № 461/7406/18.
Верховний Суд у своїй постанові від 18.01.2023 у справі № 161/5211/22 зазначив, що для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. 
Судом встановлено, що хоча відповідач сплачував аліменти, проте він допускав їх невчасну сплату та сплачував їх не в повному обсязі.
Верховний суд в своїй постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 зазначає, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.
У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).
Аналіз вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.
Представником позивача надано розрахунок пені, відповідно до якого відповідачу нараховано пеню за несплату аліментів у період з січня2008 року до 28.12.2025 року у сумі 2 909 152 грн. (а.с.7-4)
Судом встановлено, що використана представником позивача формула обчислення пені є вірною, а також те, що відповідач не надав власного розрахунку на спростування розрахунку позивача.
Отже, оскільки розмір пені становить 2 909 152 ? грн., та перевищує розмір заборгованості, з відповідача слід стягнути на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме 309 354 грн.
Відповідачем не надано суду доказів про те, що вказана заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
Виходячи з наведеного вище, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача, в сумі 1 331,20 грн. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від (а.с.5)
В даному договорі узгодили, що вартість правничої допомоги, наданої адвокатом в рамках даного договору встановлюється в сумі 8 000 грн.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У постанові по справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Оскільки відповідач не просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, не довів за допомогою належних та допустимих доказів наявність підстав для такого зменшення, а вимогами ЦПК України не перебачено, такого зменшення за ініціативою суду, тому у суду немає підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 8, 141, 155, 181, 196 СК України, ст. 9, 614 ЦК України, ст. 76-81, 263-265, 354 ЦПК України, суд 
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 309 354 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. 
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя