ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/1255/25	Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б. 	
Провадження № 33/817/173/26 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної  відповідальності ОСОБА_1 -Драус О.О. на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2026 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 665,60 гривень.
Згідно даної постанови, 07 листопада 2025 року близько 02 год 30 хв в сел. Підволочиськ по вул. Д.Галицького, 61 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом №512, результат огляду 0,66 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9 (а) Правил дорожнього руху. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вказані вимоги мотивує тим, що порушено порядок проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння і такий на місці зупинки не проводився, а вже у відділенні поліції.
Крім того працівниками поліції не з`ясовано чи водій погоджувався із результатом, а також не відомо чи пропонувалось пройти огляд в медичному закладі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №505702 від 07 листопада 2025 року  ОСОБА_1  на пропозицію працівників патрульної поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатор “Drager Alcotest ”  6820.
Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме результатами тесту, проведеного за допомогою застосування приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6820, згідно з якими рівень алкоголю становив 0,66%о. 
Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
На виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 ..
Долучені відеозаписи відображають події щодо проходження  ОСОБА_1  огляду на стан сп`яніння зі згоди водія та результат огляду-0,66 ‰ .
Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт проходження огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, вказані обставини  ОСОБА_1  у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. 
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Отже, матеріалами справи встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків при проведенні огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.  
З долученого до матеріалів справи відеозапису, на якому зафіксовано процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції, вбачається, що останній погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. З результатом, визначеним технічним приладом газоаналізатора «Alcotest DRAGER 6820» - 0,66 ‰ (проміле) ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився з таким результатом, а також не висловив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Також поліцейськими складено Акт огляду, що підписаний водієм і засвідчує його згоду із результатом.
Щодо твердження захисника, що зазначений Акт складений 0 2.20 год, коли огляд ОСОБА_1 пройшов значно пізніше, а саме о 03.18 год. згідно роздруківки, то така обставина сама по собі не впливає на правильність встановлених судом обставин, зроблених на підставі досліджених усіх наявних в справі доказів, у тому числі даних відеозаписів, та може лише свідчити про допущення технічної описки при складанні матеріалів.
Доводи апелянта про те, що немає факту розпакування мундштука суд до уваги не бере, оскільки згідно відеозапису усі мундштуки були герметично запаковані, а водієві було надано мундштук розпакований в його присутності поліцейським, з приводу чого ОСОБА_1 зауважень не висловлював.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою працівниками поліції та не заперечував його результату, вимог ч.3 ст.266 КУпАП поліцейськими, щодо обов`язку огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, порушено не було, а тому відсутні підстави для визнання такого огляду недійсним.
При цьому вказана норма ст.266 КУпАП не містить вказівки про необхідність висловлення саме згоди водія з результатом огляду, а обов`язковість проходження огляду у закладі охорони здоров`я передбачена, у тому числі, у випадку саме незгоди водія з результатами огляду, проведеними працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, тобто коли водій заперечує такий результат.
Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в Підволочиську ЦТЛ від 07.11.2025 року.
Доводи захисника, що порушено порядок проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння і такий на місці зупинки не проводився, а вже у відділенні поліції не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Так, на місці зупинки працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд і вказували на наявні ознаки алкогольного сп`яніння, але водій не надавав посвідчення водія, агресивно себе поводив та нецензурно виражався в сторону поліцейських, у зв`язку із чим був доставлений у відділення поліції для встановлення особи та проходження огляду.
Водночас, із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави зупинки та огляду, оскільки останній рухався в комендантську годину, та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його права, передбачені ст.268 КУпАП.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.9 “а” ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
Таким чином, доводи апелянта в апеляційній скарзі є неспроможними, оскільки спростовується вищевикладеним.
Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення  ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду — без змін. 

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

 Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Драус О.О. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя