П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4745/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П., 
судді – Джабурія О.В.,
судді – Вербицької Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні суддею Андрухівим В.В. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Скрипки Наталі Вікторівни у власних інтересах (далі – Позивач-1, ОСОБА_1 ) та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (далі – Позивач-2, ОСОБА_2 ) до Міністерства оборони України (далі – Відповідач, Міноборони України) із вимогами:
- визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 11.10.2024 року № 23/в щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Міноборони України призначити та виплатити у рівних частках кожному одноразову грошову допомогу у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2022 року, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 року позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 11.10.2024 року № 23/в, затвердженим заступником Міноборони України 14.10.2024 року, щодо відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язано Міноборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2022 року, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби, у рівних частках, враховуючи первинне призначення допомоги дружині, сину, батькам померлого ОСОБА_2 , з урахуванням раніше виплачених сум;
- в решті позову – відмовлено;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міноборони України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 900 грн..
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII), ані Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975 (далі – Порядок № 975), не передбачено здійснення доплати одноразової грошової допомоги у разі зміни причинного зв`язку смерті (передбачено у разі зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності).
20.02.2026 року за допомогою системи «Електронний суд» до канцелярії П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи, тому представник Позивачів просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 17.11.2007року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 156, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.12.2007 року серії НОМЕР_1 .
За час спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_2 .
Починаючи з 29.10.2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу у Збройних Силах України та у період з 24.02.2022 року по 27.03.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Барвінкове Харківської області.
27.03.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, про що 02.04.2022 року зроблено відповідний актовий запис № 298, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Відповідно до листа приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Кійко Н.Г. від 05.02.2025 року № 32/02-14, по спадковій справі № 56/2022, номер в спадковому реєстрі 69665537, заведеної у зв`язку з оформленням спадщини після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями станом на 05.02.2025 року, що звернулися за оформленням спадщини, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина спадкодавця, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син спадкодавця, згідно ст. 1261 ЦК України.
У цьому ж листі зазначено, що 07.03.2024 року приватним нотаріусом Кійко Н.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нерухоме майно, в рівних частках кожному.
Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 звернулася до ВЛК для встановлення причинного зв`язку смерті. Проте, Військова частина НОМЕР_4 , в якій загиблий проходив службу, не надавала документи, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації. У ІНФОРМАЦІЯ_5 так само не змогли в 2022-2023 р.р. знайти документи про безпосередню участь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зоні бойових дій.
Витягом з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва від 16.11.2022 року № 2668 було зазначено причину смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , «Захворювання, які призвели до смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».
10.03.2023 року ОСОБА_1 , її неповнолітній син ОСОБА_2 разом із батьками загиблого отримали 1 240 500 грн. у рівних частках кожному, тобто по 310 125 грн. на кожну особу.
05.01.2024 року ОСОБА_1 отримала від Військової частини НОМЕР_4 довідку № 85 про безпосередню участь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 24.02.2022 року по 26.03.2022 року.
Після отримання вказаної довідки, витягом з протоколу № 1036 від 29.02.2024 року засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо причини смерті штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що «ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ». Цим же протоколом 18 Регіональної ВЛК постанову № 2668 від 16.11.2022 року з урахуванням додатково наданих документів, відмінено.
21.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_6 від свого імені та як законний представник від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про призначення одноразової грошової допомоги на підставі витягу з протоколу 18 Регіональної ВЛК від 29.02.2024 року № 1036, в якому зазначено, що постанову про причинний зв`язок смерті від 16.11.2022 року № 2668 відмінено та встановлено новий причинний зв`язок смерті: «ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ».
19.12.2024 року ОСОБА_1 отримала від ІНФОРМАЦІЯ_6 витяг з протоколу засідання комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 року № 23/в, в якому Відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги через те, що зміна причинного зв`язку смерті не є підставою для здійснення доплати одноразової грошової допомоги, оскільки чинним законодавством не передбачено здійснення доплати одноразової грошової допомоги у разі зміни причинного зв`язку смерті (передбачено у разі зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності).
Не погодившись з такою відмовою Міноборони України у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Міноборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 року № 23/в, оскільки воно прийняте без урахування остаточного та чинного висновку регіональної ВЛК Міноборони України від 29.02.2024 року № 1036, яким скасовано попередній висновок та встановлено, що захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Також суд зазначив, що невірне первинне визначення ВЛК причинного зв`язку захворювання та смерті військовослужбовця «із проходженням військової служби» замість «із захистом Батьківщини», через відсутність на той час довідки Військової частини НОМЕР_4 від 05.01.2024 року № 85, не може позбавляти членів сім`ї такого військовослужбовця права на виплату одноразової грошової допомоги у належному розмірі, що передбачений пунктом «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, відтак Позивачі мають право на отримання відповідної доплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII, виходячи з 750-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть військовослужбовця, з урахуванням вже виплачених сум допомоги. Разом з цим, суд першої інстанції обрав інший спосіб захисту порушених прав Позивачів, оскільки одноразова грошова допомога призначається лише один раз, яка в межах цієї справи вже була призначена, але у меншому розмірі (500-кратному прожитковому мінімуму) через невірне встановлення причини смерті. При цьому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку та виплати вказаної допомоги, з урахуванням вже виплачених сум, виключно Позивачем, оскільки батько та мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , також мають право на частку цієї допомоги, виходячи з 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
В даному випадку, в межах цієї справи, Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в цій частині позовних вимог.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що дія цього Закону поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктами 1-3 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
- загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 10 ст. 163 Закону № 2011-ХІІ).
На виконання вказаної вище статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 року № 975 затвердив Порядок, яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).
Пунктом 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку № 975 аналогічно до положень пунктів 1-3 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби.
Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, визначається відповідно до абзацу 2 підпункту «а» пункту 1 статті 162 зазначеного Закону.
За приписами п. 1 ст. 162 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Як визначено підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до підпунктів 2-3 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
- загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
З аналізу наведених норм слідує, що держава законодавчо гарантує членам сім`ї загиблого військовослужбовця право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, який прямо залежить від юридично встановленого причинного зв`язку смерті, зокрема — чи пов`язана вона з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини) або лише з проходженням військової служби. Визначальним для застосування відповідного розміру допомоги є не факт первинної виплати, а наявність і чинність встановленої у передбаченому законом порядку підстави, що підтверджується рішенням уповноваженого суб`єкта — штатної військово-лікарської комісії.
Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідно до витягу з протоколу засідання 18 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва від 16.11.2022 року № 2668, захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвели до смерті, визнані такими, що пов`язані з проходженням військової служби.
Матеріалами справи підтверджено, що 10.03.2023 року батьку, матері, дружині та сину було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 02.04.2022 року в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1 240 500 грн. 00 коп. у рівних частках кожному, тобто по 310 125 грн. на кожну особу.
Після чого, як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії № 1036 від 29.02.2024 року, захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , «гостра серцево-судинна недостатність. Стенозуючий коронаросклероз. Атеросклеротична хвороба серця», яке призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 02.04.2022 року, лікарським свідоцтвом про смерть від № 10-12/1450 від 29.03.2022 року, та причина смерті визнані пов`язаними із захистом Батьківщини. Постанову 18 регіональної військово-лікарської комісії № 2668 від 16.11.2022 року з урахуванням додатково наданих документів – відмінено.
Вказаний висновок 18 Регіональної військово-лікарської комісії від 29.02.2024 року, яким змінено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , став безпосередньою правовою підставою для звернення Позивачів із заявами про перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги.
За результатами розгляду поданих матеріалів, Комісією Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийнято рішення про відмову у перерахунку та доплаті одноразової грошової допомоги, оформлене витягом з протоколу № 23/в від 11.10.2024 року. Підставою для такої відмови Відповідач зазначив, що зміна причинного зв`язку смерті не є підставою для здійснення доплати одноразової грошової допомоги, оскільки чинним законодавством не передбачено здійснення доплати одноразової грошової допомоги у разі зміни причинного зв`язку смерті (передбачено у разі зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності).
Колегія суддів вважає наведені мотиви оскаржуваного рішення необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм Закону № 2011-ХІІ і Порядку № 975 та не враховують правової природи встановлення причинного зв`язку смерті.
Скасування попереднього висновку ВЛК та ухвалення нового, остаточного і чинного висновку про зв`язок смерті із захистом Батьківщини означає зміну юридичної кваліфікації обставин смерті, від якої закон прямо ставить у залежність розмір одноразової грошової допомоги.
За таких умов попередня виплата допомоги у меншому розмірі була здійснена на підставі акту, який згодом втратив юридичну силу, а тому не може вважатися такою, що остаточно реалізувала право Позивачів на відповідну соціальну гарантію.
Більш того, колегія суддів зазначає, що помилкове визначення причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у протоколі № 2668 від 16.11.2022 року відбулося не з вини Позивачів, а тому останні не можуть нести негативі наслідки, що виникли у зв`язку з таким помилковим визначенням.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова комісії Міноборони України у здійсненні доплати, прийнята без урахування чинного висновку ВЛК та фактичної зміни правової підстави виплати, не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності й порушує гарантоване державою право Позивачів на повний обсяг одноразової грошової допомоги.
У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом № 23/в від 11.10.2024 року щодо відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату Позивачам одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2022 року, у рівних частках, враховуючи первинне призначення допомоги дружині, сину та батькам, з урахуванням раніше виплачених сум.
Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 308 КАС України). Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим у вказані частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька