МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/8007/25 
Провадження № 3/210/154/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
13 квітня 2026 року          
Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Скотар Р.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи не відоме, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 18.12.2025 надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п. 2.9а ПДР України, кваліфіковані за частиною 1 ст.130 КУпАП за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
До початку судового засідання, від ОСОБА_1 до суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі, згідно з яким зазначив, що свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, оскільки 30.11.2025 року о 02:20 годині в алкогольному сп`янінні не перебував.
ОСОБА_1 зазначив, що працівникам поліції повідомив, що алкоголь не вживав та без сумніву погодився пройти огляд на місці за допомогою Драгеру. Коли Драгер показав результат позитивний, категорично заперечував та наголошував, що напередодні пив лише енергетичні напої, кефір. З результатом не погодився. Працівники поліції повідомили, що в разі незгоди, ОСОБА_1 може прослідувати з ними до медичного закладу та здати кров, сечу для визначення результату, і ОСОБА_1 погодився. Проте, патрульний повідомив, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та почав оголошувати права. Після чого, ОСОБА_1 просив ще раз продути Драгер, а потім просив проїхати до лікарні, на що патрульний відповідав відмовою та сказав, що він вже відмовився. Після складання протоколу ОСОБА_1 підписав всі документи, надані патрульним, однак про згоду з результатами не зазначав власноручно в жодному з документів.
Крім того, ОСОБА_1 зауважив, що 30.11.2025 року о 02:20 годині в м. Кривий Ріг, по вул. Нікопольське Шосе транспортним засобом Daewoo Lanos у стані алкогольного сп`яніння не керував. Суду пояснив, що 30.11.2025 року приблизно о 01:20 годині ночі поспішали додому з друзями через комендантську годину і пробили колесо автомобіля, в цей час до автомобіля під`їхали працівники патрульної поліції, хотіли допомогти замінити колесо, проте запаска колеса виявилась здутою і був необхідний компресор. Компресора ні в кого не виявилось, тому друг ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зателефонував своєму батькові, якому належить автомобіль Daewoo Lanos, щоб він привіз компресор. Близько о другій годині ночі до автомобіля під`їхав другий екіпаж працівників поліції, при цьому автомобіль рух не здійснював, а просто стояв на узбіччі дороги. Оскільки за кермом перебував ОСОБА_1 , працівники поліції вирішили, що він керував автомобілем та почали запитувати, чи не вживав він алкоголь, оскільки мабуть з салону автомобіля йшов запах алкоголю, через те, що в ньому перебували друзі, які напередодні вживали пиво. 
Враховуючи те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував і в стані алкогольного сп`яніння не перебував, просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення та розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від серії ЕПР1 №527620 від 30.11.2025 року, 30.11.2025 року о 02.20 годині в м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе 3А, в Дніпропетровській області, Металургійному районі, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зі згоди водія за допомогою Газоаналізатора Драгер Alkotest 6820 ARHK-0113, тест 1191, результат тесту 0,42% проміле, водій ОСОБА_1 з результатом згоден. БК 475757, 475215.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд, дослідивши в судовому засіданні надані до справи докази, клопотання про закриття провадження, приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.
17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. 
Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді справи про адміністративне правопорушення, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.
Пунктом 1.3. ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Доводи ОСОБА_1 щодо його незгоди з результатами огляду заслуговують на увагу, з огляну на наступне.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Так, з відеозапису, переглянутого у судовому засіданні «clip-3» (починаючи з 02.24 год.) вбачається, як патрульний поліцейський запитує у ОСОБА_1 , чи вживав останній алкоголь та чи згоден він на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, зазначаючи ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук), на що ОСОБА_1 зазначає, що алкоголь не вживав та згоден на проходження такого огляду.
З дослідженого судом відеозапису «clip-3» (починаючи з 02.26 год.) вбачається факт проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер.
Проте, дослідженими відеозаписами не зафіксовано результат тесту спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820 ARHK-0113, тест 1191, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено 0,42% проміле, свідки для підтвердження такого результату не залучались.
Після проходження огляду патрульні поліцейські запитали у ОСОБА_1 , чи згоден він з результатами огляду 0,42% проміле, на що ОСОБА_1 зазначив, що з результатом не згоден, оскільки пив тільки енергетичні напої та кефір, та що вказані напої не містять алкоголю та не можуть дати такого результату.
На запитання патрульного поліцейського, чи готовий ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу та здати кров, сечу, або пройти огляд за допомогою такого ж газоаналізатора, останній відповів згодою, проте таку згоду патрульним поліцейським було проігноровано, зазначено ОСОБА_1 , що наразі буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та патрульний поліцейський почав оголошувати ОСОБА_1 його права.
Надалі з відеозаписів «clip-3» (починаючи з 02.29 год.) та «clip-4» (починаючи з 02.35 год.) вбачається, як ОСОБА_1 двічі просив патрульних поліцейських пройти огляд повторно, і за допомогою Драгера і в медичному закладі, оскільки з результатом не згоден, проте патрульний поліцейський відповів відмовою.
Крім того, у направленні для проходження огляду на стан сп`яніння відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання направлення на огляд. Досліджені судом відеозаписи також не містять інформації про вручення останньому направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що у встановленому законом порядку  ОСОБА_1 не направлено на проходження огляду на стан сп`яніння, таким чином поліцейськими було порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 ..
Беручи до уваги вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 був не згоден та висловлював сумніви щодо результату огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, клопотав про повторне проходження огляду за допомогою газоаналізатора Драгер, або в медичному закладі, у зв`язку з цим огляд водія на стан сп`яніння повинен був проводитись лікарем закладу охорони здоров`я, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водія транспортного засобу, та поліцейський зобов`язаний був забезпечити доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, тому огляд на стан сп`яніння є недійсним відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП.
Стосовно доводів ОСОБА_1 щодо відсутності факту керування транспортним засобом, суд зазначає наступне.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнена особа, яка є водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
З відеозапису, переглянутого в судовому засіданні, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи вбачається, що рух автомобіля Daewoo Lanos днз НОМЕР_2 не зафіксовано, зупинка даного автомобіля працівниками поліції на відеозаписі також не зафіксована, докази того, що ОСОБА_1 30.11.2025 року о 02.20 год. керував транспортним засобом на відеозаписах відсутні.
З відеозапису img_4269.mp4, долученого до матеріалів справи вбачається, як на відеореєстратор автомобіля патрульної поліції зафіксовано зупинку автомобіля, державний номерний знак якого не зафіксовано, при цьому на відеозаписі відсутні дата і час.
Досліджений відеозапис «clip-3» (час 02:21 год.) розпочинається з моменту, коли працівники поліції підходять до автомобіля, який стоїть в нерухомому стані, за кермом автомобіля перебуває ОСОБА_1 . Відеозапис не містить інформації, яка свідчила б про те, що автомобіль здійснював рух.
Крім того з відеозапису «clip-3» (час 02:21 год.) вбачається, як ОСОБА_1 зазначає патрульним поліцейським, що напередодні у автомобіля пошкодилось колесо та що наразі планують їхати додому.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено відсутність доказів керування ОСОБА_1 30.11.2025 року о 02.20 годині транспортним засобом Daewoo Lanos днз НОМЕР_2 , оскільки ані відеозаписів, ані пояснень свідків, які були б свідками керування, ані будь-яких інших доказів, які можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 до матеріалів адміністративної справи не долучено.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 ..
Отже, доводи ОСОБА_1 , що він не керував 30.11.2025 року о 02.20 годині транспортним засобом, підтверджуються дослідженим відеозаписом, і жодними доказами не спростовується.
Суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка ним керує. Тобто предметом доказування між іншим є і те, що певна особа керувала транспортним засобом будучи в стані алкогольного (наркотичного, тощо) сп`яніння, або за певними ознаками можна вважати, що перебувала в такому стані при відмові від проходження відповідного огляду.
Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах адміністративної справи доказів керування 30.11.2025 року о 02.20 годині ОСОБА_1 транспортним засобом, суд приходить до висновку, що його не можна вважати суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, суд звертає увагу на наступні обставини.
Пунктом 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Проте, інспектором поліції Акт огляду від 30.11.2025 року складено в одному примірнику, ОСОБА_1 копію Акту огляду не надано. В Акті огляду, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання копії Акту огляду, будь-яких інших доказів про вручення примірника Акту огляду матеріали адміністративної справи не містять, таким чином поліцейськими було порушено порядок огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння. Досліджений відеозапис не містить інформації про вручення ОСОБА_1 копії Акту огляду.
Крім того, з Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.11.2025 року вбачається, що в графі щодо згоди з результатами огляду міститься підпис ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності, оскільки з відеозапису, переглянутого в судовому засіданні «clip-4» (починаючи з 02.39 год.) вбачається, що для отримання підпису ОСОБА_1 патрульний поліцейський зазначає останньому про необхідність проставлення підпису в Акті огляду, на якому зазначені ознаки та результат, не зазначаючи, що підпис ОСОБА_1 ставить саме про згоду з результатами огляду, не надаючи можливість ознайомлення зі змістом Акту і не надавши ОСОБА_1 копію Акту.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено рапорт поліцейського, який не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки поліцейський є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.
Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.
При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, тому, протокол не відповідає вимозі його достовірності.
Суд приходить до висновку, що надані матеріали адміністративної справи є суперечливими, не відповідають критеріям достовірності та належності, таким чином відсутні докази, які можуть свідчити «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 .
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.
Враховуючи вищевикладене, склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є недоведеним поза розумним сумнівом.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).
Приймаючи дане рішення, суддя керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення .
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Р. Є. Скотар