Номер провадження: 22-ц/813/3321/26 
Справа № 522/7566/24-Е
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 144 915,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року АТ “Універсал Банк” звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 144 915,20 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 05.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05.02.2018 року.
Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банком. Своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент її підписання ознайомився з текстом умов і правил, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю розумів їх зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
На підставі укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 75 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображено у розрахунку заборгованості.
Станом на 28.12.2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 розділу II Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.
Банк 28.12.2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.01.2023 року став у формі «на вимогу».
Посилаючись на порушення відповідачем своїх договірних кредитних зобов`язань, позивач просить суд стягнути з нього заборгованості в сумі 144 915,20 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року позов Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 144 915,20 грн - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства “Універсал Банк” (код ЄДРПОУ 21133352, 01001, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) 144 915,20 грн заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.02.2018.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства “Універсал Банк” (код ЄДРПОУ 21133352, 01001, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції незважаючи на заперечення відповідача та надані докази не взяв до уваги, що кредитний договір №002/11556044-SP був укладений не відповідачем особисто, а невідомими особами шахрайським шляхом, з використанням персональних даних відповідача без його відома та волевиявлення. Скаржник ніколи не звертався до АТ «Універсал Банк» із заявою на отримання кредиту, не надавав їм своїх документів та не підписував жодних договорів та не отримував жодних коштів.
Крім того, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не витребувано від позивача оригінали документів, зокрема, заява на отримання кредиту, договір позики, документи, які були нібито надані для ідентифікації, з метою проведення експертизи підпису та ідентифікації особи, яка отримала кредит. Разом з тим, як зазначає відповідач, процедура верифікації, яка нібито була проведена фінансовою установою не гарантує достовірності особи позичальника, оскільки шахраї можуть використовувати підроблені документи або технології для обходу онлайн-перевірки.
Відзив на апеляційну скаргу або пояснення (заперечення) до суду не надходили.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 24.02.2026 року на 14:00 год. учасники справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 24.02.2026 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Задовольняючи позов та стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що:
- 05.02.2018 року ОСОБА_1 власноруч підписав у паперовій формі анкету-заяву, що не спростовано останнім, за умовами якої серед іншого, він просив відкрити поточний рахунок на його ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору. Також відповідач погодився, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови;
- окрім того, відповідач беззаперечно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, як погодився і з тим що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Також ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/ електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку;
- підписавши вказану вище анкету-заяву, ОСОБА_1 надав банку право та доручив здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у ПАТ "Універсал Банк", без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед ПАТ "Універсал Банк", що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком;
- жодних доказів сплати грошових коштів за кредитним договором, що б спростовувало наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що05.02.2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, згідно якої він просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.
ОСОБА_1 погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п. 2 Анкети-заяви).
Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього ОСОБА_1 погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (пункт 3 Анкети-заяви).
Відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02f096ccbdc91825d0edf3b413d9ded08ac69f9b874192bb80ccf0f9398da4bbe6, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дії згідно з договором (пункт 6 Анкети-заяви).
ОСОБА_1 підтвердив, що ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису (пункт 9 Анкети-заяви).
Підписуючи анкету-заяву відповідач надав право та доручив ПАТ "Універсал Банк" здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у ПАТ "Універсал Банк", без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед ПАТ "Універсал Банк", що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком (пункт 10 Анкети-заяви).
Усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (пункт 11 Анкети-заяви).
Також з долучених до позовної заяви документів убачається, що сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, який серед іншого містить інформацію щодо: типу картки MasterCard/Visa вартості оформлення картки "Monobank" - безкоштовно; валюти картрахунку картки "Monobank" - гривня; пільгового періоду за карткою "Monobank" - 0,00001%; базової процентної ставки на залишок заборгованості (після закінчення пільгового періоду) на місяць за карткою "Monobank" - 3,1% на місяць (37,2% річних); збільшеної відсоткової ставки на місяць за карткою "Monobank" на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) - 6,2%; типу процентної ставки - фіксована; порядку повернення кредиту.
Дата надання вказаної вище інформації є аналогічною даті накладення електронного цифрового підпису кредитодавця, і зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2023 року.
Відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, а також підтвердив, отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.
У графі підпис споживача, зазначено: "споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його в електронному вигляді до підписання Договору".
З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.02.2018 року убачається, що станом на 11.02.2024 року заборгованість складає 144 915,20 грн з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 144 915,20 грн, заборгованість за пенею та залишок заборгованості за відсотками 0 грн.
Як убачається з виписки по рахунку, відкритого ОСОБА_1 у період з 05.02.2018 року по 11.02.2024 року кредитний ліміт становив 75 000,00 грн, заборгованість (станом на 11.02.2024 року): 144 915,20 грн, баланс на початок періоду 50 000,00 грн, баланс на кінець періоду (-) 69 915,20 грн. ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснюючи різноманітні фінансові операції.
Колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи зміст викладених норм, вбачається, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно з ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як зазначив позивач, особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.
З матеріалів справи встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг заповнив і підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою власноручного підпису.
Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві міститься відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 .
У анкеті-заяві відповідач просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт, відповідно до умов договору.
У анкеті-заяві міститься згода ОСОБА_1 про те, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомився, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.
У п. 6 анкети-заяви відповідач вказав, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п. 6 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору.
Відповідач підтвердив в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.
Отже, матеріалами справи підтверджено належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставлення електронного цифрового підпису сторін.
Заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 05.02.2018 року, а також, засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до пункту 3 анкети-заяви підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно з вимогами чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку.
Наведеним спростовуються доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не місять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно анкети-заяви відповідачем згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Позивач на підтвердження існування заборгованості у відповідача за кредитним договором надав розрахунок заборгованості за договором від 05.02.2018 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 (а. с. 14-23) та виписку про рух коштів по картці від 21.05.2024 року, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці за період із 05.02.2018 року до 11.02.2024 року (а. с. 44-85).
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці від 21.05.2024 року підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розмір заборгованості за кредитом.
Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача, він активно користувався рахунком, здійснював з нього платежі, отримував різноманітні послуги, здійснював платежі у закладах торгівлі та харчування, переказував грошові кошти іншим особам, знімав готівку. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаним про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у його вільному електронному доступі. Таке активне користування кредитною карткою з доступом до мобільного додатку свідчить про обізнаність відповідача щодо умов кредитування та правил користування послугою електронного банку.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.02.2018 року та виписки про рух коштів по картці, станом на 11.02.2024 року заборгованість відповідача становить 144 915,20 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 144 915,20 грн, заборгованість за пенею та залишок заборгованості за відсотками 0 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла непогашена заборгованість.
Наданий банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.
Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом.
Звертаючись з апеляційною скаргою скаржник зазначив, що кредитний договір був укладений не відповідачем особисто, а невідомими особами шахрайським шляхом, з використанням персональних даних відповідача без його відома та волевиявлення. За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що дана кредитна заборгованість виникла не з його вини, а з вини третіх осіб.
У цьому контексті суд звертає увагу, що згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13.
Отже, колегія суддів зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 посилаючись на вчинення шахрайських дій щодо заволодіння персональними даними останнього та отримання від його імені кредитних коштів, не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався на гарячу лінію АТ «Універсал Банк» з метою повідомлення про вчинення шахрайських дій, а також до правоохоронних органів щодо вчинення кримінального правопорушення відносно останнього.
Посилання скаржника на те, що він ніколи не звертався до АТ «Універсал Банк» із заявою на отримання кредиту, не надавав їм своїх документів, не підписував жодних договорів та не отримував жодних коштів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Колегія суддів враховує, що нормами ЦПК України передбачено право сторони надати суду висновок експерта. Частиною 3 статті 102 ЦПК України встановлює, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Тобто, судова експертиза може проводитися до звернення особи до суду з відповідним позовом, однак, вона повинна стосуватися безпосередньо обставин, явищ, речей тощо, які безпосередньо стануть предметом судового дослідження. Закон, передбачивши право сторони надавати висновки експертів, тим самим передбачив і обов`язок суду їх розглянути в сукупності з іншими доказами.
Таким чином, у разу оспорення власноручного підпису у Анкеті-заяві від 05.02.2018 року відповідач мав передбачене законом право звернутися до експерта для надання висновку зі спірного питання та подати складений експертом висновок до суду, який міг бути розглянутий судом разом із іншими доказами.
Також не був ОСОБА_1 позбавлений права подати обґрунтоване клопотання до суду про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак, вказаним правом скаржник не скористався, як у суді першої інстанції при поданні заяви про перегляд заочного рішення, так і на етапі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що з виписки по руху коштів по картці вбачається здійснення поповнення мобільного рахунку відповідача, а саме мобільний номер: НОМЕР_3 , який крім іншого, зазначений ОСОБА_1 як засіб зв`язку з останнім у процесуальних документах, поданих скаржником до апеляційного суду. Крім того, згідно з вказаною випискою ОСОБА_2 неодноразово поповнював поточний картковий рахунок в АТ «Універсал Банк».
Разом з тим, у заяві про перегляд заочного рішення суду відповідач, зокрема, посилався на те, що підписавши Анкету-заяву сподівався на отримання коштів у розмірі 5 000 грн, жодних домовленостей щодо кредитного ліміту між сторонами не було, а також, отримав картку для здійснення фінансових операцій, втім кредитні кошти, про які зазначено у виписці по рахунку, не потребував. 
Зазначене свідчить про суперечливу поведінку відповідача, яка полягає у зміні сформованої позиції останнього під час розгляду справи у різних судових інстанціях.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як ОСОБА_1 неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 144 915,20 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 30.03.2026 року.

Головуючий:        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова