Справа № 357/21620/25
Провадження № 2/357/224/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

11 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» Шох І.В. через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом в якому просить, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 30383.98 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу: 5000,00 грн.
І. Позиція сторін у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 692928385, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 1200,00 грн.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу грошові кошти декількома траншами у розмірі 9 999,15 грн. на банківську картку відповідача № 5168-74XX-XXXX-5090, вказану ним при укладенні кредитного договору.
Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків.
22.04.2025 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/32, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Заборгованість відповідача, за вищезазначеним договором становить 30383,98 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 9 999,07 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 384,91 грн. та 0,00 грн.- заборгованість по комісії за надання кредиту.
На підставі викладеного ТОВ «Таліон Плюс» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 30383,98 грн, судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Протоколом авторозподілу судової справи від 29.12.2025 року справу передано судді Ярмолі О.Я.
06.01.2026 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження з повідомленням учасників справи. 
16.01.2026 року ухвалою судді було витребувано в АТ «ПРИВАТБАНК» докази по справі. 
06.02.2026 року на адресу суду від АТ «ПРИВАТБАНК» надійшла запитувана інформація. 
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.
Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і провів розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи.
Встановлено, що 06.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 692928385, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 1200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (п.2.1 Договору).
З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор VYRR, що підтверджується довідкою про ідентифікацією.
Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 06.01.2025 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за Договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим Договором (п.2.3-2.4 Договору).
На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду кредитування складає 10 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1 Кредитного договору).
Згідно з п. 8.3. Договору базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, становить 357,70 відсотків річних.
Відповідно до п. 8.4. Договору комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного траншу.
Згідно з п. 8.5. Договору, розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 60,00 грн.
Відповідно до п.5.1 Договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-74XX-XXXX-5090, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 05.02.2030. 
Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору (п.7.3, 9.1.1.1, 9.1.1.7 Договору).
06.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1000 грн.
08.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1000 грн.
10.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1400 грн.
12.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1300 грн.
12.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1048 грн.
15.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1048 грн.
23.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1504 грн.
25.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025, згідно умовами якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 500 грн.
З наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . 
Додатково надано виписку по рахунку НОМЕР_1 за період з 06.01.2025 -25.01.2025 р., яка містить вищезазначені суми зарахування.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно із ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч.1 ст. 1078 ЦК України).
Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ ««Таліон Плюс» за Договором кредитної лінії № 692928385 від 06.01.2025. 
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розмір, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 692928385 від 06.01.2025 у розмірі 30 383, 98 грн, підлягають до задоволення. 
Судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого Колінько А.В. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №5 від 02.12.2024 у
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: додаткова угода Додаткова угода № 2197 від 06.11.2025 про надання правової допомоги до договору про надання правничої допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер Колінько А.В.; акт прийому передачі наданих послуг від 06.11.2025 на суму 5000 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів на суму 5000 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості й верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, завищений щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, і не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію даної справи, яка є малозначною, та існує багато судової практики в даній категорії спору, а також, враховуючи, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, та враховуючи виконані адвокатом роботи, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність цієї справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 5422,40 грн (судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 30383, 98 грн. (тридцять тисяч триста вісімдесят три гривні, 98 копійок ), та судові витрати по справі у сумі 5422,40 грн. ( п`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні, 00 копійок).
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», код ЄРДПОУ 39700642, адреса: вул.Жабинського, будинок 13, місто Чернігів, Чернігівська область, 14017.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
З урахуванням норми ч. 5 ст. 268 ЦПК України, повний текст рішення складено 11 березня 2026 року. 
Суддя    	О. Я. Ярмола