ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України 
16 березня 2026 року
м. Харків
справа № 639/530/25
провадження № 22-ц/818/245/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року, постановлене суддею Барковою Н.В.,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 42 497,52 грн., яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 4999,98 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 30 747,54 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 54 календарних дні - 6 750,00 грн., стягнути витрати у вигляді сплаченого судового збору розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.01.2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклали Договір №4267914 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Відповідач, оформлюючи кредитний договір здійснив всі необхідні дії, викладені в розділі 2. «Процедура укладання електронного кредитного договору», що визначені розділом 6. «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ITC товариства» Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та уклав кредитний договір. Відповідно до реквізитів Договору №4267914 від 03.01.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «79517». Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». За інформацією в листі ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», відповідно до зазначеного договору № 4267914 від 03.01.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 . За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4267914 від 03.01.2024 року у період з 03.01.2024 року по 25.10.2024 року включно Первісним кредитором було нараховані проценти за користування грошовими коштами на загальну суму 37122,28 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,02 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 6 374,74 грн., що позивач також вважає підтвердженням як факту кладення договору з відповідачем, так і отримання ним кредитних коштів. 
В подальшому 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4267914 від 03.01.2024 року, загальна сума заборгованості склала 35747,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту – 4999,98 грн., заборгованість за процентами – 30747,54 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Станом на дату укладення договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії договору №4267914 від 03.01.2024 року не закінчився. А тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 року по 18.12.2024 року (54 календарні дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 6750 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вирішити питання щодо судових витрат.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що висновок суду першої інстанції про відсутність доказів зарахування кредитних коштів є передчасним та необґрунтованим. Надані матеріали справи містять достатній обсяг доказів, що підтверджують факт виконання позивачем умов кредитного договору в частині надання грошових коштів відповідачу. За інформацією в довідці ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано грошові кошти на платіжну карту відповідача, яку відповідач зазначив під час укладання Договору про надання споживчого кредиту. За інформацією в листі ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення", відповідно до зазначеного договору № 4267914 від 03.01.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 . Згідно відповіді АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" банківська картка НОМЕР_1 належить Відповідачу. Таким чином, позивач надав належні та допустимі докази виконання зобов`язання первісним кредитором щодо надання кредитних коштів, а висновки суду про їх недоведеність ґрунтуються на надмірно формальному підході до оцінки доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» не доведено отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за Договором №4267914 від 03.01.2024 року. Надані суду докази свідчить лише про те, що 03.01.2024 був зарахований платіж від «IPAY_CREDIT_VISA1» у сумі 5 000,00 грн. на картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , емітовану на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), що не є належним підтвердженням отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за вищевказаним договором. 
Такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 03.01.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» підписано Договір №4267914 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 22-32). 
На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язався надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 5 000,00 грн.
Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 03.01.2024 року по 17.12.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем ОСОБА_1 вказано під час укладання Договору. Відповідно до реквізитів Договору №4267914 від 03.01.2024 року відповідач ОСОБА_1 підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «79517». 
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача повинно було відбутись через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а.с.75-77). За інформацією в листі ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», відповідно до зазначеного договору № 4267914 від 03.01.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 (а.с. 16). 
25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 25/10/2024 відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до боржників згідно реєстру боржників. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер (а.с. 80-89).
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 74).
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснено розрахунок заборгованості за Договором № 4267914 від 03.01.2024 року станом на 25.10.2024 року щодо позичальника ОСОБА_1 і визначено суму боргу в розмірі 35747,52 грн., яка складається з тіла кредиту – 4999,98 грн., заборгованості за процентами – 30 747,54 грн. В цьому ж розрахунку зазначено, що позичальником було внесено 0,02 грн. на погашення тіла кредиту та 6 374,74 грн. – на оплату процентів за користування грошовими коштами (а.с.39-44).
ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» також здійснено розрахунок заборгованості за Договором № 4267914 від 03.01.2024 року за 54 календарних днів (26.10.2024 -18.12.2024) щодо позичальника ОСОБА_1 і визначено суму боргу яка складається з процентів за користування грошовими коштами в розмірі 6750,00 грн. (а.с. 45).
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За приписами ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Правилами ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ст.639 ЦК України)
Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір №4267914 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 79517. (а.с. 22-31 )
В п. 1.4.1., 1.3. Договору зазначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % від суми кредиту на день, строк надання кредиту складає 350 днів (по 17.12.2025). Сплата кредиту відбувається згідно Додатку №1 до цього Договору (Графік платежів, а.с.31 зв.), періодичність сплати процентів- кожні 25 днів.
Таким чином, сторонами було погоджено строк кредитування та розмір процентів за користування коштами.
ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" на підтвердження позовних вимог надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 4267914 від 03.01.2024, здійснений первісним кредитором (а.с. 39-44) та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 4267914 від 03.01.2024, здійснений ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" (а.с. 45), згідно яких заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 18.12.2025 становить 42497,52, 00 грн., з яких : 5 000,00 грн.- заборгованість за кредитом; 30747,54,00 грн.- заборгованість за процентами у період з 03.01.2024 по 25.10.2024 (в межах дії строку кредитування), що нараховані ТОВ "Лінеура Україна" відповідно до п.1.4.1 кредитного договору та Графіку платежів за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом; 6750,00 грн.- заборгованість за процентами у період з 26.10.2024 по 18.12.2024 (в межах дії строку кредитування), що нараховані ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" відповідно до п.1.4.1 кредитного договору та Графіку платежів за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом
За весь час користування кредитними коштами ОСОБА_1 було сплачено на погашення заборгованості за тілом кредиту- 0,02 коп. та 6374,76 грн. за процентами по кредиту.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що кредитодавцем надано позичальнику кредит у сумі 5000 грн. 
Суд звертає увагу, що за умовами п.п. 2.1. п.2 Договору № 4267914 від 03.01.2024 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_4 . (а.с. 23 зв.)
Надана позивачем Довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснений грошовий переказ містить інформацію про перерахунок кредитних коштів 03.01.2024 у сумі 5000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 (а.с. 16).
Згідно відповіді АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 125) 
03.01.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_2 , банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», зарахований платіж від «IPAY_CREDIT_VISA1» у сумі 5 000,00 грн. 
Строк кредиту та його розмір за кредитниим договором № 4267914 від 03.01.2024 між сторонами є узгодженими. В матеріалах справи наявні докази перерахування кредитних коштів на кредитну картку, яка була зазначена ОСОБА_1 у договорі, та розрахунок, що підтверджує наявність непогашеної заборгованості відповідача за тілом кредиту у сумі 4999,98 грн.
Стосовно позовних вимог ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами у період з 03.01.2024 по 18.12.2025 в сумі 37497,54 грн., нарахованих за ставкою 2,5% за кожень день користування кредними коштами, колегія суддів зазначає наступне.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Цим Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою.
За приписами ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. На підставі ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності ЗУ №3498-ІХ, тобто з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17) тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Кредитний договір № 4267914 був укладений між сторонами 03 січня 2024 року. 
Відтак, під час укладення кредитного договору при визначенні розміру процентної ставки не було застосовано норми закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, денна процента ставка за користування кредитом повинна становити 2,5% з 03.01.2024 до 22 квітня 2024 року включно і 1,5% - з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно, а з 21 серпня 2024 року по 17 грудня 2025 року - 1,0%.
ОСОБА_1 мав сплатити за користування кредитними коштами у період з 03.01.2024 по 22.04.2024 (111 днів) за ставкою 2,5 % на день (125 грн.)- (5 000 х 2,5% х 111)= 13875грн. відсотків; з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) за ставкою 1,5% на день (75 грн.)- (5 000 х 1,5% х 120)= 9000 грн. відсотків; з 21.08.2024 по 17.12.2025 (119 днів) за ставкою 1% на день (50 грн.)- (5 000 х 1% х 119)= 5950 грн. відсотків, що в загальній сумі за 350 днів користування кредитом складає 28825 грн.
Враховуючи зазначене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" підлягає стягненню непогашена заборгованість за тілом кредиту у сумі 4999,98 грн. Також, з урахуванням часткового погашення заборгованості за відсотками в розмірі 6374,76 грн., підлягає стягненню з відповідача непогашена заборгованість за відсотками у розмірі 22450,24 грн.
У задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 15047,30 грн., нарахованими з порушенням норм закону України «Про споживче кредитування», слід відмовити.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору. Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал".
Щодо витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 10000 грн., судова колегія зазначає наступне.
Судом встановлено, що 10.12.2024 між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" укладений договір про надання правової допомоги № 10/12-2024. (а.с. 78-79)
В Акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №6267 від 14.01.2024 (а.с. 46) та рахунку на оплату №6267/01-2025 від 14.01.2025 (а.с. 38) міститься найменування послуг, кількість годин і ціна. Заявлена до стягнення сума становить 10000 грн. Так, на зустріч адвоката та клієнта і надання усної консультації витрачено 0,5 години на суму послуг 440 грн.; дослідження наданих клієнтом документів- 1 годину на суму 840, 00 грн.; аналіз чинного законодавства та судової практики- 0,5 години на суму 440,00 грн.; підготовку декількох позицій для ефективного захисту прав та інтересів клієнта- 1 година на суму 840,00 грн.; письмову юридичну консультацію і складання письмового консультаційного висновку- 1 година на суму 840,00 грн.; складення, оформлення та направлення адвокатських запитів- 1 година на суму 840,00 грн.; складання позовної заяви зайняло 2 години і вартість робіт становить 1640,00 грн.; складання та оформлення інших документів- додатків до позовної заяви- 1 година на суму 840,00 грн.; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, заяви, клопотання тощо)- 2 години на суму 1640,00грн.; представництво інтересів клієнта, в т.ч. участь у судових засіданнях- 2 години на суму 1640,00 грн.
За положеннями частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).
При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції враховує, що зазначена справа є типовою для фінансової установи. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї адвокатом не наведено.
Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 2000 грн. витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги (а.с. 162-163), Акт прийому-передачі виконаних робіт від 28.05.2025 (а.с. 165), рахунок на оплату №96-10/12-2024 від 27.05.2025 про сплату послуг адвоката на суму 4000 грн. (а.с. 164) та платіжну інструкцію №6876 від 27.05.2025 (166).
Згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт від 28.05.2025 заявлена до стягнення сума 4000 грн. включає: збір та аналіз доказів та документів для подання апеляційної скарги- 2 год. часу вартістю 1000 грн.; складання апеляційної скарги- 5 год. часу вартістю 2500 грн.; направлення відповідачу та подання до суду апеоляційної скарги- 1 год. часу вартістю 500грн. 
Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача понесені судові витрати позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, пов`язані з підготовкою апеляційної скарги, у розмірі 2000 грн. 

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" сплачено 2422,40 грн., за подачу апеляційної скарги сплачено 3633,60 грн., оскільки позовні вимоги задоволено на 65 %, то за подачу позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1574,56 грн., за подачу апеляційної скарги 2361,84 грн., а всього судового збору на суму 3936,40 грн.
Керуючись ст. 367,374,376,381-384,389 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - задовольнити частково.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором №4267914 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.01.2024 у розмірі 27450,22 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту – 4999,98 грн.; заборгованість за процентами – 22450,24 грн. 
В іншій частині у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 3936,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на оплату професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 4000 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий          Н.П. Пилипчук

Судді          В.Б. Яцина

Ю.М. Мальований