ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3300/25	

Господарський суд Одеської області 
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С. 
За участю представників сторін: 
Від прокурора: Клюкін К.І. на підставі посвідчення; 
Від позивача: Стапінський В.О. в порядку самопредставництва; 
Від відповідача: Боднар М.О. на підставі ордеру; 
Від третьої особи: не з`явився; 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: концерну «Військторгсервіс» в особі Південного регіонального управління концерну «Військторгсервіс», про стягнення 288 608,96 грн, розірвання договору та зобов`язання повернути майно, – 

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси (далі по тексту – прокурор) звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі по тексту – Фонд) до ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 ) про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у розмірі 145 213,21 грн, пені у розмірі 3 493,56 грн; про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №209840912012 від 17.02.2020, укладеного між позивачем та відповідачем; про зобов`язання відповідача повернути позивачу на підставі акту приймання-передачі у стані, не гіршому ніж на момент укладення договору оренди, нежитлове приміщення № 11 будівлі механічного складу, хімчистки (літ. Г), інв. № 776, реєстровий №33689922.32.УВЮЯЮТ348, загальною площею 115,40 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Південна» концерну «Військторгсервіс»). 
В обґрунтування заявленого позову прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №209840912012 від 17.02.2020, в частині сплати орендної плати протягом періоду з 12.07.2022 по 12.07.2025, а також на відсутність відомостей про укладення договорів страхування державного майна.
Ухвалою від 18.08.2025, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025, судом було відмовлено прокурору у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.
Ухвалою суду від 20.08.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження із залученням до участі у дану справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: концерну «Військторгсервіс» в особі Південного регіонального управління концерну «Військторгсервіс» (далі по тексту - концерн «Військторгсервіс»). 
17.09.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову в частині вимог про стягнення 149 156,77 грн та закриття провадження в цій частині позову у зв`язку з відсутністю предмета спору. На підтвердження обставини погашення заборгованості та сплати пені відповідачем було надано суду квитанції від 16.09.2025. 
16.10.2025 до суду від прокурора також надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення 149 156,77 грн у зв`язку зі сплатою відповідачем спірної суми боргу після відкриття провадження у справі.
11.11.2025 до суду від прокурора надійшла заява про збільшення позовних вимог шляхом присудження до стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за орендною платою за період з 12.03.2020 по 12.07.2022 у сумі 139 902,19 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Господарським судом було прийнято заяву прокурора про збільшення розміру позовних вимог до розгляду оскільки така заява була подана з дотриманням вимог процесуального закону. При цьому з огляду на намір суду вирішити питання про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення на стадії розгляду справи по суті, суд доходить висновку, що загальна ціна даного позову становить 288 608,96 грн. 
10.12.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції від 09.12.2025 на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 139 902,19 грн, а також квитанції від 09.12.2025 на підтвердження відшкодування прокурору судового збору у розмірі 2422,00 грн, сплаченого у зв`язку з поданням заяви про збільшення розміру позовних вимог.
12.01.2026 до суду від концерну «Військторгсервіс» надійшли пояснення, у яких третя особа повідомила, що станом на дату подання відповідних пояснень у відповідача відсутня заборгованість перед третьою особою. Водночас третьою особою було вказано, що у разі розірвання договору оренди третя особа та позивач втратять джерело доходу, а державне майно залишитися без належного господарського використання, що призведе до його занедбання та простою. Таким чином, як вважає третя особа, розірвання договору оренди може мати негативні економічні наслідки.
У підготовчому засіданні 28.01.2026 судом було оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
10.02.2026 до суду Фонду надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення 139 902,19 грн у зв`язку зі сплатою відповідачем спірної суми боргу після відкриття провадження у справі.
Слід зазначити, що в процесі розгляду даної справи судом неодноразово оголошувалися перерви у судових засіданнях у зв`язку з наявністю у Фонду та Кателіна В.В. наміру укласти мирову угоду. Проте сторонами не було досягнуто домовленості про врегулювання спору мирним шляхом у зв`язку з чим даний спір вирішується по суті ухваленням рішення.
Кателіним В.В. не було надано суду відзиву на позов, а, отже, дана справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.
Будівлі та споруди складського комплексу загальною площею 917,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 1643014751101) належать державі в особі Міністерства оборони України на праві державної власності, що підтверджується інформаційною довідкою №413066987 від 13.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Водночас вказаний об`єкт переданий у користування концерну «Військторгсервіс» на праві господарського відання, що підтверджується відповідним записом в Державному реєстрі речових прав.
31.01.2020 Фондом було видано наказ №221 «Про результати вивчення попиту на об`єкт оренди та укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності з ФОП Кателіним Валерієм Вікторовичем», відповідно до якого вирішено укласти з ФОП Кателіним Валерієм Вікторовичем договір оренди державного нерухомого майна, яке відноситься до сфери управління Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України, обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд. 1-а, з єдиним наявним заявником строком на 2 (два) роки 11 місяців. 
17.02.2020 між Фондом (Орендодавець), ФОП Кателіним В.В. (Орендар) та за участю концерну «Військторгсервіс» (Балансоутримувач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №209840912012 (далі по тексту – договір оренди від 17.02.2020), відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №11 будівлі механічного складу, хімчистки (літ. «Г»), інвентарний №776, реєстровий №33689922.32.УВЮЯІОТ348, загальною площею 115,40 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд. 1-а (далі - майно), що обліковується на балансі концерну «Військторгсервіс» (філія «Південна» концерну «Військторгсервіс»), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «Сінергія інвест» станом на 30.09.2019 і становить 588 400,00 грн. Майно передається в оренду з метою: інше використання нерухомого майна (виробництво ПВХ вікон). 
Згідно з п. 2.1 договору оренди від 17.02.2020 Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.
Відповідно до п. п. 3.1-3.3 договору оренди від 17.02.2020 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. № 786 (зі змінами), та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (грудень 2019р.) - 7 399,06 грн. Орендна плата за перший місяць оренди лютий 2020 року визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці 1 цього пункту на індекси інфляції за січень та лютий 2020 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб - сайті Фонду державного майна України. 
Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70 % надсилається Орендарем Орендодавцеві, 30 % - Балансоутримувачу (п. 3.6 договору оренди від 17.02.2020).
Положеннями п. 3.7 договору оренди від 17.02.2020 встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. За ініціативою Орендодавця стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.
Відповідно до п. 5.3 договору оренди від 17.02.2020 Орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює Орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає Орендодавець листом при укладенні договору оренди). 
Орендар зобов`язується протягом 15 днів з моменту укладення цього договору застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору оренди на суму не менше, ніж його вартість за висновком про вартість на користь Балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, зокрема від пожежі, затоплення, протиправних дій третіх осіб, стихійного лиха і надати Орендодавцю та Балансоутримувачу копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь термін оренди майно було застрахованим. Невиконання цієї умови є підставою для розірвання договору оренди (п. 5.8 договору оренди від 17.02.2020).
Згідно з п. 5.10 договору оренди від 17.02.2020 Орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути Балансоутримувачу об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкту оренди з вини Орендаря.
Умовами пп. «в», «г» п. 9.4 договору оренди від 17.02.2020 передбачено, що Орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків у разі, якщо Орендар: не здійснив страхування об`єкту оренди відповідно п. 5.8. та не застрахував об`єкт оренди у подальшому на весь термін дії цього договору; не сплачує орендну плату або несвоєчасно сплачує орендну плату.
Цей договір укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, який діє з моменту підписання його сторонами (п. 10.1 договору оренди від 17.02.2020).
Згідно з п. 10.10 договору оренди від 17.02.2020 майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акта приймання - передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання - передавання про повернення майна покладається на Орендодавця.
17.02.2020 між Фондом, ФОП Кателіним В.В. та за участю концерну «Військторгсервіс» було підписано акт приймання-передавання державного майна до договору оренди від 17.02.2020.
27.08.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення підприємницької діяльності Кателіна В.В., яку відповідач почав здійснювати з 01.11.2016.
26.01.2024 Фонд звернувся до ФОП Кателіна В.В. з листом, у якому позивач просив погасити заборгованість за договором оренди від 17.02.2020 у розмірі 211 568,89 грн, а також сплатити пеню. Крім того, листом від 04.11.2024 позивач просив відповідача погасити заборгованість за орендною платою у розмірі 244 306,98 грн та сплатити штрафні санкції.
10.12.2024 прокуратура звернулася до Фонду із запитом у порядку ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», відповідно до якого прокурор просив повідомити про надходження від ФОП Кателіна В.В. заяви або повідомлення про неможливість виконання взятих на себе грошових зобов`язань зі сплати орендної плати за договором оренди від 17.02.2020 або заяви чи повідомлення про відмову від договору оренди, а також відомостей про направлення на адресу Орендаря листа (претензії-вимоги) щодо необхідності сплати заборгованості за користування державним майном.
Листом від 10.12.2024 Фондом у відповідь на запит прокурора було повідомлено про ненадходження від ФОП Кателіна В.В. жодної заяви або повідомлення про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань зі сплати орендної плати, або заяви про відмову від договору оренди. Фондом також було зазначено, що Орендар не сплачує орендну плату до державного бюджету відповідно до умов зазначеного договору оренди, що призвело до виникнення боргу у розмірі 252 988,50 грн станом на 25.12.2024 та пені у розмірі 80012,81 грн; на адресу Орендаря було направлено листи з вимогою погасити заборгованість, до суду Фонд не звертався у зв`язку з недостатністю фінансування на сплату судового збору.
28.02.2025 Одеська обласна прокуратура звернулася до Фонду із запитом у порядку ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», відповідно до якого прокуратура просила надати відомості про періодичність та результати здійснення контролю за використанням орендованого державного нерухомого майна, розташованого за адресою м. Одеса, вул. В. Стуса, 1а, що було предметом договору оренди від 17.02.2020; надати інформацію про фактичне використання Кателіним В.В. орендованого державного нерухомого майна як фізичною особою у зв`язку з внесенням запису про припинення підприємницької діяльності Орендаря, а також надати іншу інформацію, яка стосується виконання договору оренди від 17.02.2020. З тотожним запитом Одеська обласна прокуратура звернулася до концерну «Військторгсервіс» 17.04.2025.
Листом від 11.04.2025 Фонд у відповідь на запит прокуратури повідомив, що з листами про розірвання договору оренди від 17.02.2020 Орендар до Фонду не звертався, акти про повернення нерухомого майна не підписував, що свідчить про користування орендованим майном; огляд нерухомого майна Фонд не проводив, оскільки контроль за використанням нерухомого та рухомого майна покладається на Балансоутримувача. При цьому Фондом було повідомлено, що договір оренди від 17.02.2020 є чинним, заборгованість по орендній платі становить 266 459,94 грн.
Листом від 06.05.2025 концерн «Військторгсервіс» у відповідь на запит прокуратури повідомив, що оскільки Орендар зі свого боку виконував перед Балансоутримувачем обов`язки щодо сплати орендної плати за договором оренди від 17.02.2020, підстави ініціювати питання про розірвання договору були відсутні.
Слід зазначити, що зі змісту складених комісією концерну «Військторгсервіс» актів від 02.12.2024 та від 10.03.2025 візуального обстеження об`єкта оренди за договором від 17.02.2020 можна встановити, що майно має задовільний технічний стан та використовується за призначенням: виробництво метало-пластикових конструкцій (ПВХ вікон).
Листом від 18.07.2025 Фонд у відповідь на черговий запит прокуратури повідомив, що заборгованість за орендною платою за договором оренди від 17.02.2020 станом на 17.07.2025 становить 285 115,40 грн, розмір нарахованої пені складає 123 823,93 грн.
В процесі розгляду судом даного спору ОСОБА_1 сплатив заборгованість за договором оренди від 17.02.2020 у розмірі 149 156,80 грн, що підтверджується квитанцією від 16.09.2025, а також заборгованість у розмірі 139 902,50 грн, що підтверджується квитанцією від 09.12.2025.
При цьому згідно з актом звірки взаємних розрахунків за 2025 рік, складеним концерном «Військторгсервіс», заборгованість Кателіна В.В. перед Балансоутримувачем за договором оренди від 17.02.2020 станом на 31.12.2025 відсутня.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. 
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
14.10.2014 наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у пунктах 38-40, 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).
Судом встановлено, що прокурор у 2024 та 2025 роках звертався до Фонду із запитами, у яких повідомляв про наявність підстав для вжиття заходів з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
Відсутність доказів самостійного пред`явлення Фондом позову про стягнення заборгованості за договором оренди від 17.02.2020, а також подальше направлення прокурором повідомлення у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», дозволяє суду дійти висновку про обґрунтованість та законність звернення прокурора до суду з даним позовом. 
Предметом заявлених прокурором в інтересах Фонду позовних вимог є вимоги, пред`явлені до Кателіна В.В., про стягнення з відповідача заборгованості за орендною платою у загальному розмірі 285 115,40 грн (145 213,21 грн + 139 902,19 грн = 285 115,40 грн), яка була нарахована за період з 12.03.2020 по 12.07.2025, а також про розірвання договору оренди від 17.02.2020 та зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди.
У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. 
Правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019 (зі змінами), який набрав чинності 27.12.2019р. 
Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що 17.02.2020 між Фондом, ФОП Кателіним В.В. та за участю концерну «Військторгсервіс» було укладено договір оренди нерухомого майна строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців. Таким чином, строк дії укладеного між сторонами договору оренди від 17.02.2020 мав сплинути 17.01.2023.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Водночас, у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, на підставі Закону від 01.04.2022 № 2181-IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» були доповнені п. 6-1, відповідно до якого під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо: продовження договору оренди, шляхом запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.
Постановою Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакції чинній на дату закінчення строку дії договору від 17.02.2020) установлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються (п. 5 постанови).
При цьому, у п. 16 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 визначено, що орендодавці державного та комунального майна повинні забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови починаючи з 24.02.2022. 
Правовий аналіз наведених нормативних приписів постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 дає підстави для висновку, що автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.2022, за умови, зокрема, що строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану. Позиція суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 по справі №910/3272/23.
Оскільки строк дії договору оренди від 17.02.2020 закінчувався 17.01.2023, тобто в період дії воєнного стану, суд доходить висновку, що дія даного договору була продовжена на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022.
Згідно із ч. ч. 1, 3-4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Умовами п. 5.3 договору оренди від 17.02.2020 встановлено, що Орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює Орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає Орендодавець листом при укладенні договору оренди). 
Проте як встановлено судом та не спростовано відповідачем після укладення договору оренди від 17.02.2020, тобто за період з 12.03.2020 по 12.07.2025, Кателіним В.В. жодного разу не було сплаченого орендної плати до державного бюджету, що і стало підставою для звернення прокурора до суду з даними позовними вимогами.
Крім того, з посиланням на п. 3.7 договору оренди від 17.02.2020, а також положення чинного законодавства, прокурором було заявлено до стягнення пеню у розмірі 3 493,56 грн, яка була нарахована на заборгованість у розмірі 27 684,52 грн за період з 13.02.2025 по 12.07.2025. 
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. 
Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період
Враховуючи наявність в укладеному між сторонами договорі оренди від 17.02.2020 такої міри відповідальності як сплата пені у випадку прострочення оплати орендної плати, господарський суд, перевіривши розрахунок прокурора, дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість.
Під час вирішення даного спору було встановлено, що заборгованість за орендною платою у загальному розмірі 285 115,40 грн, а також пеня у розмірі 3 493,56 грн, були сплачені Кателіним В.В. у повному обсязі після відкриття судом провадження у даній справі, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №906/1357/20, від 16.08.2023 у справі №910/5571/22.
Враховуючи сплату відповідачем заборгованості за орендною платою у розмірі 285 115,40 грн, а також пені у розмірі 3 493,56 грн, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Фонду до Кателіна В.В. про стягнення 288 608,96 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
При наданні оцінки позовним вимогам прокурора в інтересах Фонду про розірвання договору та зобов`язання повернути об`єкт оренди, господарський суд виходить з наступного.
Умови припинення договору оренди визначені ст. 24 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, відповідно до вимог якої договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди. Договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором. У разі банкрутства орендар відповідає за свої борги майном, яке належить йому на праві власності, відповідно до законодавства України. Договір оренди вважається припиненим в односторонньому порядку за умови встановлення факту надання орендарем недостовірної інформації про право бути орендарем відповідно до положень частин третьої і четвертої статті 4 цього Закону.
Ця норма узгоджується з приписами ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. (ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України).
Порушення орендарем умов договору оренди нерухомого майна щодо несплати протягом законодавчо визначеного строку (три місяці) платежів за користування орендованим нерухомим майном, є істотним, оскільки значною мірою позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, надходження відповідних коштів з орендної плати. 
Отже, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як невнесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання зазначеного договору оренди в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 914/252/19).
Крім того, суд зазначає, що за умовами договору невиконання Кателіним В.В. обов`язку щодо страхування об`єкта оренди також є підставою для розірвання договору на вимогу Орендаря (п. 5.8 договору оренди від 17.02.2020).
Господарським судом враховано, що невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань протягом 5-ти років як в частині сплати орендної плати, так і в частині виконання обов`язку щодо страхування об`єкта оренди, має наслідком неможливість досягнення для Орендодавця цілей договору. Вказане порушення визнається судом істотним та таким, що надає прокурору право вимагати розірвання договору у судовому порядку.
Враховуючи встановлені судом в процесі вирішення даного спору обставини, які підтверджують невиконання Кателіним В.В. зобов`язання в частині сплати орендної плати за договором оренди від 17.02.2020 протягом майже 5-ти років, а також відсутність доказів виконання відповідачем зобов`язання в частині страхування об`єкта оренди після укладення договору, що згідно з пп. «в», «г» п. 9.4 договору є підставою для його розірвання, господарський суд доходить висновку про доведеність прокурором істотного порушення відповідачем умов договору, що є підставою для розірвання договору оренди від 17.02.2020 на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. 
Викладене вище має наслідком необхідність задоволення заявлених прокурором в інтересах Фонду до Кателіна В.В. позовних вимог у названій частині шляхом розірвання договору оренди від 17.02.2020.
Статтею 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).
Підсумовуючи викладене вище, враховуючи розірвання договору оренди від 17.02.2020, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених прокурором позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути позивачу на підставі акту приймання-передачі нежитлове приміщення № 11 будівлі механічного складу, хімчистки (літ. Г), інв. № 776, загальною площею 115,40 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо правомірності задоволення заявленого заступником керівника Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси позову в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до ОСОБА_1 шляхом розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №209840912012 від 17.02.2020, та зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди. Провадження у справі в частині позовних вимог заступника керівника Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про стягнення 288 608,96 грн необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Судові витрати зі сплати судового збору за дві позовні вимоги немайнового характеру покладаються судом на відповідача у зв`язку із задоволенням позову прокурора відповідно до ст. 129 ГПК України. 

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 236 – 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ: 
1. Провадження у справі №916/3300/25 в частині позовних вимог заступника керівника Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: концерну «Військторгсервіс» в особі Південного регіонального управління концерну «Військторгсервіс», про стягнення 288 608,96 грн – закрити.

2. Позов задовольнити.

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 209840912012 від 17.02.2020, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях /65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська,15; ідентифікаційний код 43015722/ та ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 /. 

4. Зобов`язати  ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях /65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська,15; ідентифікаційний код 43015722/ на підставі акту приймання-передачі у стані, не гіршому ніж на момент укладення договору оренди, нежитлове приміщення № 11 будівлі механічного складу, хімчистки(літ. Г), інв. № 776, реєстровий №33689922.32.УВЮЯЮТ348, загальною площею 115,40 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 , що обліковується на балансі Концерну «Військторгсервіс» (Філія «Південна» Концерну «Військторгсервіс»).

5. Стягнути з  ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / на користь Одеської обласної прокуратури /65026, м. Одеса, вул. Італійська, 3; ідентифікаційний код 03528552/ судовий збір у розмірі 4 844,80 грн /чотири тисячі вісімсот сорок чотири грн 80 коп./. 

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 23 лютого 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна