ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	Львів	Справа № 949/1757/25 пров. № А/857/4455/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року, ухвалене суддею Отупор К.М. у м. Дубровиця, повний текст якого складений 22 грудня 2026 року, у справі №949/1757/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача – Департаменту патрульної поліції, у якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі – закрити.
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії 5АВ №09731179 від 27 березня 2025 року, складену старшим інспектором ВПВПВОДВС УАФППДР ДПП Плевако Ольгою Вікторівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. При ухвалені рішення судом неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що оскільки оскаржуване адміністративне правопорушення від 27.03.2025 було зафіксоване в автоматичному режимі, за результатом якого було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії 5АВ № 09731179, то суб`єктом адміністративного правопорушення у даній справі є ОСОБА_1 . Ухвалюючи рішення у справі, на переконання скаржника, суд дійшов помилкового визначив суб`єкта вчинення адміністративного правопорушення.
Позивач, через свого представника - адвоката Бевз Т.С. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що не отримавши постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 27.03.2025 позивач та її чоловік ОСОБА_2 , були позбавлені можливості скористатись процедурою оскарження, оскільки не були обізнані з накладенням адміністративного стягнення саме на позивача – ОСОБА_1 . Позивач вважає оскаржуване рішення суду ухваленим у повній відповідності до норм матеріального і процесуального права, законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що постановою серії 5АВ №09731179 від 27 березня 2025 року позивача, як власника транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП: накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, за те, що 27.03.2025 року о 12 год 221 хв, за адресою Н-09 Мукачево-Львів 260+135 зафіксовано транспортний засіб Ford Focus, НОМЕР_1 , зазначено, що особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вважаючи постанову серії 5АВ № 09731179 від 27 березня 2025 року протиправною, позивач звернулась до суду з вимогами про її скасування. Доводи позовної заяви зводяться до того, що позивач не керувала транспортним засобом та не мала можливості вчинити зазначене адміністративне правопорушення, оскільки за кермом автомобіля перебував її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується на веб-сайті МВС https://bdr.mvs.gov.ua/ фото чоловіка за кермом. Крім того, в мобільному додатку Monobank ОСОБА_2 отримав повідомлення про накладення штрафу за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одразу ж, того ж дня, оплатив його, що підтверджується копією квитанції. 
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів, обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.
Правове регулювання оскаржуваних правовідносин здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабміну Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Приміткою до цієї статті визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.
У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту, відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 за № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пункту 3 якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.
Постанова КМУ від 8 жовтня 2022 року № 1145 «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу для автоматизованого обліку.
За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником транспортного засобу Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.10).
Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи позивача, якими вона обґрунтовує протиправність оскаржуваного рішення, про те, що за кермом належного їй автомобіля перебував її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується наявним на веб-сайті МВС https://bdr.mvs.gov.ua/ фото чоловіка за кермом, а також копією квитанції №Т429-НЗНХ-М6Н2-9ЧХЕ про сплату штрафу від 27.03.2025.
Також суд зауважує, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Таким чином, на підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, про те, що відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт вчинення саме позивачем інкримінованого їй правопорушення, а тому належним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ №09731179 від 27.03.2025 із закриттям провадження у справі, що відповідає положенням ч.3 ст.286 КАС України.
Варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, яке скасуванню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Враховуючи положення статей 286 та 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Керуючись статтями 139, 242, 272, 286, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року у справі №949/1757/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк