Справа № 185/14645/25
Провадження № 2/185/1456/26
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

13 березня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом
В С Т А Н О В И В
Позивач 18.11.2025 року звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд Визнати за позивачем право власності житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 свого батька ОСОБА_3 , так як на час смерті останнього проживав з ним разом за однією адресою, але не переоформив її нотаріально у зв`язку зі смертю, як спадкоємцем першої черги за законом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у зв`язку з тим, що нотаріус відмовив у видачи свідоцтва про право на спадщину, тому вона змушена звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідач, своєю заявою до суду, просив суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову заперечень не заявляв.
Нотаріус просив суд розглядати справу без його участі.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.
В судовому засіданні встановлено наступне.
ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 02.04.1984 року.
Вищезазначений будинок був побудований ОСОБА_3 у 1958 році.
Згідно довідки КП «Міжміське бюро технічної інвентаризації» № 22297 від 12.09.2025 року вперше інвентаризація даного будинку проводилась 02.03.1970 року на ім`я ОСОБА_3 , але право власності не зареєстровано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.04.2007 року.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв його син ОСОБА_2 , так як на час смерті батька проживав з ним разом, але не переоформив її нотаріально у зв`язку зі смертю, як зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2025 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.03.2025 року.
На підставі заяви про прийняття спадщини після померлого батька 02.09.2025 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було заведено спадкову справу за № 714/2025 і того ж дня зареєстровано у спадковому реєстрі за № 74537747.
Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок не зареєстровано.
Згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ» № 22297 від 12.09.2025 року зазначено, що вперше інвентаризація даного будинку проводилась 02.03.1970 року на ім`я ОСОБА_3 , але право власності не зареєстровано.
Крім того, технічний паспорт на житловий будинок від 02.04.1984 року підтверджує факт наявності будинку в період до 05 серпня 1992 року.
Це свідчить про те, що житловий будинок був побудований до 5 серпня 1992 року.
Незважаючи на те, що право власності на житловий будинок, який побудовано у 1958 році, не було зареєстровано, він вважається введеним в експлуатацію на підставі Листа Міністерства юстиції від 23.02.2016 року № 8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року», що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_4 № 04 від 10.02.2025 року.
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Щодо того, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружились 01.04.1949 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 01.04.1949 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.07.1998 року.
03.01.1970 року ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 31.05.1983 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилась позивач ( ОСОБА_8 ), що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.09.2024 року.
11.06.1988 року позивач одружилась з ОСОБА_9 та у зв`язку з цим змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047396460 від 10.10.2024 року.
Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в свою чергу є батьком позивача.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України особа має право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності півні перед законом (ч. 4 ст. 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 1, 2 ст. 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (п. 7 ч. 1 ст. 92).
Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь- якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) зід фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент зідкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови зід її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.
Ринкова вартість житлового будинку становить 115000,00 грн., що підтверджується висновком про ринкову вартість об`єкта нерухомості від 12.11.2025 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В
Позов  ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) право власності житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 свого батька ОСОБА_3 , так як на час смерті останнього проживав з ним разом за однією адресою, але не переоформив її нотаріально у зв`язку зі смертю, як спадкоємцем першої черги за законом.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	В. О. Головін