ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/10055/24 пров. № А/857/9040/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року (головуючий суддя Потабенко В.А., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.11.2023 року за № 134650027858 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 05.11.2023 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати та в позові відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що Згідно з частиною 1 ст. 86 Закону України № 1697-VІІ, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 р. і пізніше – 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Згідно з частиною 6 ст. 86 Закону України № 1697-VІІ до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних сил України, Служба безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науковонавчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури — відповідні військові звання, у тому числі час наукової чи викладацької роботи в інших науково — навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури — відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
До стажу роботи на посадах прокурорів, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, зараховуються періоди на прокурорських посадах, зазначених у ст. 15 Закону України № 1697-VІІ за періоди роботи на посадах помічника (старшого помічника) прокурора до 20.05.2012 (до внесення змін до ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до п. 4 ст.86 Закону № 1697 посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на пенсію за вислугу років. Згідно наданих документів страховий стаж особи - 26 років 4 місяці 16 днів. Відповідно до наданих документів спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років прокурорів - 22 роки 7 місяців 10 днів. Відповідно до наданих документів стаж роботи на посадах прокурорів - 21 рік 7 місяців 12 днів. 
Відповідно до наданих документів до страхового стажу та стажу за вислугою років та стажу роботи на посадах прокурорів не зараховані періоди навчання згідно диплому МП НОМЕР_1 , оскільки періоди навчання перетинаються з періодами роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , необхідно надати уточнюючу довідку про форму та періоди навчання.
Відсутня Довідка про нараховані суми грошового забезпечення відповідно Постанови Правління ПФУ № 3-1 від 04.02.2021. 
Скаржник вважає, що за наданими документами право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону №1697 відсутнє, оскільки відсутній на день звернення стаж за вислугу років — 25 років.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 має наступний трудовий стаж:
- з 08.09.1998 по 29.10.1999 призначена на посаду секретаря – друкарки прокуратури Личаківського району м. Львова;
- з 29.10.1999 по 03.04.2000 призначена на посаду спеціаліста 2 категорії прокуратури Личаківського району м. Львова. Присвоєно 13 ранг державного службовця шостої категорії Прийняла присягу державного службовця;
- з 03.04.2000 по 25.06.2001 призначена на посаду завідувача підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури Личаківського району м. Львова;
- з 25.06.2001 по 25.06.2001 призначена на посаду помічника прокурора Личаківського району м. Львова. Прокурор Личаківського району м. Львова;
- з 25.06.2001 по 11.06.2012 помічник прокурора Личаківського району м. Львова;
- з 11.06.2012 по 10.09.2012 призначена на посаду прокурора прокуратури Личаківського району м. Львова;
- з 10.09.2012 по 24.05.2013 призначена на посаду старшого прокурора прокуратури Личаківського району м. Львова;
- з 24.05.2013 по 15.12.2015 призначена на посаду прокурора прокуратури м. Львова;
- з 15.12.2015 по 30.06.2016 призначена на посаду прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області;
- з 30.06.2016 по 15.03.2021 призначена на посаду прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області Львівської обласної прокуратури;
- з 15.03.2021 по даний час переведена на посаду прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області.
05.11.2023 позивачем подано заяву та скановані копії відповідних документів засобами програмного забезпечення до Пенсійного фонду України про призначення їй пенсії за вислугою років через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Після реєстрації її заяви засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
ГУ ПФУ в Сумській області, яке проводило розгляд звернення позивача 09.11.2023 прийнято рішення за № 134650027858, яке 10.11.2023 надіслано позивачу в електронний кабінет.
Згідно вказаного рішення позивачці відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років передбаченого ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (25 років).
Вказане рішення позивач вважає незаконним, і таким що не відповідає вимогам чинного законодавства у зв`язку з чим і вирішила оскаржити його до суду.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Як уже вказано вище, ГУ ПФУ в Сумській області за результатами розгляду заяви позивача прийняло оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років передбаченого ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (25 років).
Відповідно до вказаного рішення на підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, пенсійний орган визначив, що спеціальний стаж роботи позивача на день звернення, що дає право на пенсію за вислугу років прокурорів склав 22 роки 07 місяців 10 днів в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 21 рік 07 місяців 12 днів. Періоди навчання згідно диплому МП НОМЕР_1 оскільки періоди навчання перетинаються з періодами роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 .
Позивач вказує, що відповідач незаконно не зарахував їй 7 місяців 28 днів стажу, що дає право на пенсію за вислугу років прокурорів, адже почав рахувати такий стаж з 27.06.2000, а позивач почала працювати в органах прокуратури з 29.10.1999. 
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у період початку роботи позивача в органах прокуратури ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668) передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.
Правила щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ) поширюються не тільки на прокурорів, які мали необхідний трудовий стаж, що надавав їм право на призначення пенсії за вислугу років до введення в дію нового правового регулювання, але й тих, хто почав свою професійну діяльність на посаді прокурорів у період дії законодавства, яке передбачало право на призначення пенсії за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.
Чинним є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ (далі - Закон №1697).
Частиною 1 ст. 86 Закону №1697-VІІ встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:
- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;
- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;
- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;
- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;
- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;
- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;
- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;
- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;
- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;
- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;
- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що ст. 86 Закону №1697-VІІ збільшено стаж роботи, що дає позивачу право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції закону від 12.07.2011) з 20 років до 25 років.
Разом з тим, ч. 6 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
З матеріалі справи вбачається, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії, стаж вислуги позивача, що дає право на пенсію за вислугою років, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», склав більше 20 років, а саме 22 роки 07 місяців 10 днів. Разом з тим, відповідно до відповіді відповідача стаж роботи позивача на посадах прокурорів складає 21 рік 7 місяців 12 днів.
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій ). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Суд першої інстанції вірно вказав, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії мав застосувати положення ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011, оскільки внесеними вказаним Законом, а також Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 змінами, в порушення ст. 22 Конституції України було звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області прийняти рішення, яким призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років (працівник прокуратури), суд враховує, що оскільки у випадку з позивачем судом встановлено наявність усіх умов для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» зазначена вимога також підлягає задоволенню.
При цьому суд вірно врахував і те, що пенсія за вислугу років призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто порядок обчислення спеціального стажу та умов, за яких визначається право на пенсію за вислугу років, передбачені положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», а страховий стаж, залежно від якого визначається розмір пенсії, обчислюється відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія за вислугу років призначаються з дня звернення за пенсією. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органами Пенсійного фонду України відповідної заяви.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язати саме ГУ ПФУ в Сумській області, а не ГУ ПФУ у Львівській області, як то просив позивач, призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 05.11.2023, тобто з дати звернення позивача до пенсійного органу.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №380/10055/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко