ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року Справа № 915/1142/25
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Мавродієвої М.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” б/н від 19.12.2025 (вх.№18374/25 від 19.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №915/1142/25
за участю:
секретаря судового засідання Сулейманової С.М.,
представника позивача: Криницької Н.В. (в режимі ВКЗ у судовому засіданні 22.01.2026),
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер”, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АВЕСТ БУД”,
про: стягнення заборгованості у розмірі 224368,79 грн, - 

в с т а н о в и в:

Товариством з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” подано до Господарського суду Миколаївської області в електронному вигляді позовну заяву б/н від 31.07.2025 (вх.№11234/25 від 31.07.2025), з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВЕСТ БУД” заборгованості у розмірі 224368,79 грн за поставлений бордюрний камінь БР.100.30.18 сірого, бордюрний камінь 100.20.8 сірого, піддонів, з якої: 183904,0 грн - основний борг, 33031,19 грн - збитки від інфляції та 7433,60 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.12.2025 у даній справі позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВЕСТ БУД” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” 183904,0 грн основного боргу, 33031,19 грн збитків від інфляції, 7433,60 грн - 3% річних та 2692,43 грн судового збору.
19.12.2025 від позивача до суду надійшла заява б/н від 19.12.2025 (вх.№18374/25) про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,0 грн.
Ухвалою суду від 24.12.2025 вищезазначену заяву позивача призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.01.2026.
У судовому засіданні 22.01.2026 представником позивача підтримано вимоги, викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення.
22.01.2026 суд в судовому засіданні перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 26.01.2026.
У судовому засіданні 26.01.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду без його проголошення.

Розглянувши заяву позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.
Згідно ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12) ч.3 ст.2 ГПК України).
У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).
Водночас за змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України).
У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5-6 ст.126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В обґрунтування заяви б/н від 19.12.2025 (вх.№18374/25 від 19.12.2025) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,0 грн позивач зазначає про наступне. 
Позивач посилаючись на ч.3 ст. 126 ГПК України звертає увагу суду, що Протоколом №07.07.2025/1 погодження договірної ціни від 07.07.2025 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 15/12-20 від 15.12.2020 сторони домовились, що за надання Адвокатським об`єднанням «Новіков і Партнери» замовнику правничої допомоги за цим Протоколом (Юридичний супровід та представництво інтересів замовника під час розгляду Господарським судом Миколаївської області справи за позовом замовника до ТОВ “АВЕСТ БУД” (ЄДРПОУ 41530051) про стягнення заборгованості за Договором оренди та Договором про реструктуризацію заборгованості з орендної плати) встановлюється оплата у вигляді фіксованої ставки адвокатського гонорару в розмірі 30000,0 грн, про що зазначено в п.2.2. цього Протоколу.
При цьому, в п.2.3. цього Протоколу визначено, що загальний обсяг наданої правничої допомоги, а також розмір винагороди виконавця зазначається виконавцем в Акті прийому наданої правничої допомоги. Порядок оплати визначено п.2.4. цього Протоколу: «на підставі Акту прийому наданої правничої допомоги та виставленого виконавцем Рахунку протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту його отримання». Як було вище зазначено, сторони за Договором відповідно до Протоколу погодження договірної ціни №07.07.2025/1 від 07.07.2025 до цього Договору 18.12.2025 підписали Акт №18/12 прийому наданої правничої допомоги, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 30000,0 грн та який містить опис виконаних робіт. 
Так, згідно з п.3 Акту №18/12 прийому наданої правничої допомоги від 18.12.2025 фактично надана правнича допомога відповідно до вищевказаних Протоколу та Договору становить: 29.07.2025 - аналіз наданих замовником документів: листа ТОВ “Волинь-шифер” від 29.06.2022 № 29/06/22; листа ТОВ “Волинь-шифер” від 12.01.2023 № 12/01/23; листа ТОВ “АВЕСТ БУД” від 27.12.2023 № 27/12-23; листа ТОВ “Волинь-шифер” від 27.12.2023 № 27/12/23; претензії ТОВ “Волинь-шифер” від 28.02.2025 щодо сплати заборгованості (вих.№28/02/25) з додатками та доказів її отримання ТОВ “АВЕСТ БУД”; видаткових накладних та платіжних інструкцій, що підтверджують поставку ТОВ “Волинь-шифер” товару та його часткову оплату ТОВ “АВЕСТ БУД”. Надання замовнику пропозицій щодо вирішення у судовому порядку питання стягнення з ТОВ “АВЕСТ БУД” заборгованості за поставлений товар. 30.07.2025 – здійснення розрахунку інфляційного збільшення та 3 % річних від простроченої суми заборгованості за поставлений товар станом на 31.07.2025; 31.07.2025 – підготовка та подання через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Господарського суду Миколаївської області позовної заяви до ТОВ “АВЕСТ БУД” про стягнення заборгованості за поставлений товар; 13.08.2025 – підготовка та подання через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Господарського суду Миколаївської області заяви про усунення недоліків позовної заяви у справі №915/1142/25; 05.09.2025 – подання до Господарського суду Миколаївської області клопотання про участь у судових засіданнях у справі № 915/1142/25 у режимі відеоконференції; 29.09.2025 – підготовка до участі у судовому засіданні (підготовче провадження) Господарського суду Миколаївської області у справі №915/1142/25 (судове засідання не відбулося через повномасштабний збій роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи); 12.11.2025 – участь у судовому засіданні (підготовче провадження) Господарського суду Миколаївської області у справі №915/1142/25 у режимі відеоконференції; 12.12.2025 – участь у судовому засіданні (розгляд справи по суті) Господарського суду Миколаївської області у справі № 915/1142/25 у режимі відеоконференції.
15.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” (надалі - замовник, позивач у справі) та Адвокатським об`єднанням “Новіков і Партнери” (надалі - виконавець) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №15/12-20 (надалі – Договір), відповідно до п.1.1, якого замовник доручає, а виконавець протягом дії цього Договору приймає на себе зобов`язання надати замовнику за винагороду правову (правничу) допомогу з питань, що цікавлять замовника. 
Відповідно до п.3.1 Договору розмір винагороди (гонорару) виконавця за надання правничої допомоги згідно з цим Договором визначається у Протоколах погодження договірної ціни, які є невід`ємними додатками до цього Договору, та може бути розрахований, виходячи із розцінок виконавця (вартість однієї години правничої допомоги, щомісячна фіксована оплата систематичної правничої допомоги, фіксована оплата за окремий замовлений вид правничої допомоги чи інше) та/або кількості витраченого часу. 
Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом року. Якщо одна із сторін має наміри не продовжувати дію даного Договору на подальше, вона повинна не пізніше одного місяця до закінчення дії цього Договору попередити про це письмово іншу сторону. Якщо жодна із сторін не має таких намірів, Договір пролонгується на наступний період, що дорівнює раніше встановленому сторонами терміну дії цього Договору (п.7.1 Договору).
Додатком №1 від 15.12.2020 до Договору визначено повноваження виконавця.
У Протоколі №07.07.2025/1 погодження договірної ціни від 07.07.2025 сторони домовились, що правнича допомога, яка надається виконавцем, включає:
- п.1.1 Протоколу юридичний супровід та представництво інтересів замовника під час розгляду Господарським судом Миколаївської області справи за позовом замовника до Товариства з обмеженою відповідальністю “АВЕСТ БУД” (ЄДРПОУ 41530051) про стягнення заборгованості за поставлений товар (далі - судова справа), а також складання пов`язаних з цим документів правового характеру;
- п.1.2 Протоколу юридичний супровід та представництво інтересів замовника, передбачені у п.1.1 цього Протоколу, полягає зокрема, але не виключно, у підготовці та поданні позовної заяви та інших процесуальних документів, необхідність подання яких виникне в ході розгляду судової справи, здійсненні юридичного аналізу документів, підготовці юридичних довідок/висновків/пропозицій, поданні адвокатських запитів, участі у судових засіданнях Господарського суду Миколаївської області тощо;
- п.1.3 Протоколу завершенням надання послуг згідно з цим Протоколом є ухвалення Господарським судом Миколаївської області судового рішення у судовій справі, яким буде закінчено розгляд зазначеної справи цим судом;
- п.2.1 Протоколу сторони домовились, що розмір винагороди виконавця за надання правничої допомоги відповідно до п.1.1. цього Протоколу, становить: 30000,0 (тридцять тисяч) грн за повний юридичний супровід та представництво інтересів замовника під час розгляду Господарським судом Миколаївської області Судової справи;
- п.2.2 Протоколу сума винагороди виконавця, зазначена у п.2.1 цього Протоколу, є фіксованою;
- п.2.3 Протоколу загальний обсяг наданої правничої допомоги у судовій справі, а також розмір винагороди виконавця зазначається виконавцем в Акті прийому наданої правничої допомоги;
- п.2.4 Протоколу замовник здійснює оплату правничої допомоги, визначену у п. 2.1 цього Протоколу, на підставі Акту прийому наданої правничої допомоги та виставленого виконавцем рахунку. Замовник зобов`язаний оплатити рахунок не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту його отримання.
Позивач стверджує, що з огляду на ухвалення 17.12.2025 Господарським судом Миколаївської області судового рішення у справі №915/1142/25, яким закінчено розгляд справи цим судом, 18.12.2025 між сторонами підписано Акт №18/12 прийому наданої правничої допомоги на підставі Договору та Протоколу погодження договірної ціни № 07.07.2025/1 від 07.07.2025.
Відповідно до п.4 Акту №18/12 прийому наданої правничої допомоги від 18.12.2025 загальна вартість правничої допомоги, наданої виконавцем замовнику згідно з п.2.1 Протоколу погодження договірної ціни №07.07.2025/1 від 07.07.2025 до Договору, становить 30000,0 грн без ПДВ.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката (адвокатського об`єднання) заявник надав суду копії наступних документів:
- Договору про надання правової (правничої) допомоги №15/12-20 від 15.12.2020 та Додаток №1 від 15.12.2020 до вказаного договору;
- Протоколу № 07.07.2025/1 погодження договірної ціни від 07.07.2025 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №15/12-20 від 15.12.2020;
- Акту №18/12 прийому наданої правничої допомоги від 18.12.2025;
- Рахунку-фактури №18/12 від 18.12.2025 на суму 30000,0 грн;
- Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Криницької Н.В. Серії КС №6413/10 від 15.02.2018;
- посвідчення адвоката України Криницької Н.В.;
- Ордеру на надання правничої допомоги ТОВ “Волинь-шифер” Серії АІ №1957070 від 25.07.2025.
Судом встановлено, що представником позивача у даній справі був адвокат Криницька Наталія Віталіївна згідно Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС №6413/10 від 15.02.2018 та відомостей про якого розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України, який діяв на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №15/12-20 від 15.12.2020 та Ордеру на надання правничої допомоги ТОВ “Волинь-шифер” Серії АІ №1957070 від 25.07.2025.
Адвокатом Криницькою Н.В. у даній справі, подавались до суду: позовна заява б/н від 31.07.2025; розрахунок заборгованості б/н від 31.07.2025; заява про усунення недоліків б/н від 13.08.2025; заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції б/н від 05.09.2025; заява про ухвалення додаткового рішення б/н від 19.12.2025.
Суд, розподіляючи витрати за послуги адвоката, зазначає, що наявні в матеріалах справи Договір про надання правової (правничої) допомоги №15/12-20 від 15.12.2020, а також Додаток №1 від 15.12.2020, Протокол погодження договірної ціни № 07.07.2025/1 від 07.07.2025, Акт №18/12 прийому наданої правничої допомоги від 18.12.2025 до вказаного договору та рахунок-фактура №18/12 від 18.12.2025 на суму 30000,0 грн, тобто докази із зазначенням конкретного переліку послуг, які надано та їх вартості, а також порядок оплати грошових коштів позивачем адвокату, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критеріях реальності та розумної необхідності таких витрат, а також співмірності зі складністю справи.
Предметом спору у даній справі було стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 224368,79 грн за поставлений бордюрний камінь БР.100.30.18 сірого, бордюрний камінь 100.20.8 сірого, піддонів, з якої: 183904,0 грн - основний борг, 33031,19 грн - збитки від інфляції та 7433,60 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.12.2025 задоволено позовні вимоги та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВЕСТ БУД” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” 183904,0 грн основного боргу, 33031,19 грн збитків від інфляції, 7433,60 грн - 3% річних та 2692,43 грн судового збору.
Судом, за результатами аналізу наданих позивачем Договору про надання правничої допомоги №15/12-20 від 15.12.2020, додатків долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення б/н від 19.12.2025 та до матеріалів справи взято до уваги, що рівень складності справи (стягнення заборгованості з оплати за поставлений товар на підставі 5-ти видаткових накладних підписаних відповідачем та супутніх документів до них), - є незначним. Тому витрачений на аналіз чинного законодавства, судової практики та підготовки позовної заяви час, при належному рівні професійної юридичної підготовки та правової кваліфікації адвоката, не міг бути тривалим, а сама підготовка матеріалів у даній справі не мала викликати складнощів. 
Судом також враховано, що адвокат позивача брав участь у одному підготовчому засіданні 12.11.2025, в одному судовому засіданні 12.12.2025, та в подальшому щодо розгляду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу у одному судовому засіданні 22.01.2026 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами суду. Тривалість засідань в середньому не перевищувала 20 хвилин.
Суд вважає, що при незначному рівні складності справи вартість надання послуг правничого характеру у сумі 30000,0 грн, та участь представника позивача у кожному судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, є значно завищеною та не відповідає критеріях реальності та розумності, а також співмірності зі складністю справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30000,0 грн не відповідає критеріям реальності, розумності та співрозмірності. 
Таким критеріям у даній справі на думку суду буде відповідати вартість надання послуг правничого характеру у сумі 7000,0 грн, та участь представника позивача у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів - у загальній сумі 3000,0 грн.
У відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в решті заявленої позивачем суми 20000,0 грн, - слід відмовити.
З урахуванням викладеного, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” б/н від 19.12.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №915/1142/26 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.126, 129, 221, 232, 233, 238, 240, 241, 244 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” б/н від 19.12.2025 (вх.№18374/25 від 19.12.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №915/1142/26, задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВЕСТ БУД” (54006, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Благовісного Вадима, буд.8/4, код ЄДРПОУ 41530051) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” (35700, Рівненська обл., Рівненський р-н, м.Здолбунів, вул.Шевченка, буд.1, код ЄДРПОУ 31729043) 10000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Волинь-шифер” у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу у сумі 20000,0 грн.

Додаткове рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне додаткове рішення складено 26.02.2026.

Суддя М.В.Мавродієва