КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/3054/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року місто Київ
справа №754/18236/16

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Таргоній Д.О.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, постановлену під головуванням судді Букіної О.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованістьза кредитним договором №222/РП/65/2007-840, яка станом на 02 вересня 2014 року становить 37576,23 доларів США, у тому числі: заборгованість по тілу кредиту-15918,32 доларів США, заборгованість по несплаченим відсоткам - 15348,60 доларів США, заборгованість по несплаченій пені за прострочення виконання зобов`язань - 4789,51 доларів США, штраф за прострочення сплати мінімально необхідного платежу - 1519,80 доларів США.
17 січня 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки є таке, що набрало чинності рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2013 року за тим самим предметом спору, сторонами та підставами, що і справа, яка на даний час розглядається Солом`янським районним судом міста Києва.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 в частині заявлених вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 15918,32 доларів США, відсотків у розмірі 8717,30 доларів США, пені за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 2334,97 доларів США закрито.
В іншій частині заявлених вимог про стягнення відсотків у розмірі 6631,30 доларів США, пені у розмірі 2454,54 доларів США, штрафу у розмірі 1519,80 доларів США продовжено розгляд по суті.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що 05 березня 2013 року Деснянським районним судом міста Києва було розглянуто цивільну справу №2/754/187/13 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №222/РП/65/2007-840 від 04 лютого 2011 року, яка станом на 11 жовтня 2011 року становила 2 970,59 доларів США.
Вказував, що позикодавець ПАТ «КБ «Надра» грубо зловживаючи процесуальними правами 06 листопада 2014 року знову звернувся з позовною заявою до Деснянського районного суду міста Києва, про той самий предмет і з тих самих підстав в частині стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором №222/РП/65/2007-840 від 24 грудня 2007 року станом на 02 вересня 2014 року, що склала 37576,23 доларів США.
Вважає, що позивач двічі звертався до суду з приводу спору між ним та відповідачем, про той самий предмет і з тих самих підстав в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №222/РП/65/2007-840 від 24 грудня 2007 року.
Зазначав, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитедавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Відповідач ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справуу відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» до ОСОБА_1 в частині заявлених вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 15918,32 доларів США, відсотків у розмірі 8717,30 доларів США, пені за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 2334,97 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що на розгляді у суді вже перебувала справа між позивачем та ОСОБА_4 із тим самим предметом позову та із тих самих підстав та за наслідком розгляду було ухвалене рішення, яке набрало законної сили.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Підстави закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.
Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто, коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст.256 ЦПК України).
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначено, що згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) вказано, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.
Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21, від 19 січня 2022 року у справі №766/4505/20.
Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2014 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №222/РП/65/2007-840, яка станом на 02 вересня 2014 року становить 37576,23 доларів США, у тому числі: 
заборгованість по тілу кредиту - 15918,32 доларів США;
заборгованість по несплаченим відсоткам - 15348,60 доларів США за період з 24 грудня 2007 року по 01 вересня 2014 року;
заборгованість по несплаченій пені за прострочення виконання зобов`язань - 4789,51 доларів США за період з 02 вересня 2013 року по 01 вересня 2014 року;
штраф за прострочення сплати мінімально необхідного платежу - 1519,80 доларів США.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2013 року у справі №22603/7428/12 стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №222/РП/65/2007-840 від 04 лютого 2011 року, яка станом на 11 жовтня 2011 року становила 26970,59 доларів США, у тому числі: по тілу кредиту - 15918,32 доларів США, несплачені відсотки - 8717,30 доларів США, несплачена пеня за прострочення виконання зобов`язань - 2334,97 доларів США. Рішення суду набрало законної сили - 16 березня 2013 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15918,32 доларів США та заборгованості по відсоткам у розмірі 8717,30 доларів США, оскільки вказані вимоги були предметом спору у справі №22603/7428/12 між тими ж сторонами та рішення набрало законної сили рішення.
Разом з тим, закриваючи провадження щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 2334,97 доларів США, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у справі №22603/7428/12 були розглянуті вимоги про стягнення заборгованості по пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 2334,97 доларів США, яка виникла станом на 11 жовтня 2011 року.
При цьому, у даній справі заявлені вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 4789,51 доларів США за період з 02 вересня 2013 року по 01 вересня 2014 року, тобто за інший період.
А відтак, вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 4789,51 доларів США за період з 02 вересня 2013 року по 01 вересня 2014 року не були предметом розгляду у справі №22603/7428/12, відповідно у суду першої інстанції були підсутні підстави для закриття провадження в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 2334,97 доларів США.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала в частині закриття провадження щодо заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 2334,97 доларів США підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В решті ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року в частині закриття провадження щодо заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 2334 доларів США 97 центів скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: