Справа № 561/268/26
РІШЕННЯ
іменем України
07 квітня 2026 року        с-ще Зарічне 

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді Дідика А. В.,
за участю секретаря Левчук І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у с-щі Зарічне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічненської селищної ради, про визнання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
Підстава позову (позиція позивача): 
Як зазначає позивачка у позовній заяві, поданій до суду 11 березня 2026 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року.
ОСОБА_2 заповіту не залишила, тому спадкування відбувається за законом. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3 , бо фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжив проживати в будинку в с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, користувався присадибною земельною ділянкою, взяв майно спадкодавця (в тому числі речі домашнього вжитку та особисті речі померлої), взяв документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай), однак, ОСОБА_3 не оформив юридично право на спадщину ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідо позивачки - ОСОБА_3 після смерті якого відкрилася спадщина, що складається земельних ділянок згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035362 від 29 грудня 2003 року та земельних ділянок згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року, які ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_2 , однак юридично не оформив. ОСОБА_3 заповіту не склав, отже спадкування відбувається за законом.
Відтак, позивачка вважає, що прийняла спадщину після смерті свого діда ОСОБА_3 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжила проживати в будинку в с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, користувалася присадибною земельною ділянкою, взяла майно спадкодавця (в тому числі речі домашнього вжитку та особисті речі померлого), взяла документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) та ощадну книжку.
Для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріуса як спадкоємець на підставі ч. 1 ст. 1297 ЦК України, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, та зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Нотаріус роз`яснив, що не може видати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035362 від 29 грудня 2003 року, оскільки відсутні докази фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 . А відтак, нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року, які ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_2 , однак юридично не оформив. 
Покликаючись на наведені обставини позивачка просить суд визнати за нею: право власності на земельну ділянку площею 1,7403 га кадастровий номер 5622284400:12:000:0037, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,8695 га кадастровий номер 5622284400:14:000:0056, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею, право власності на земельну ділянку площею 0,7337 га кадастровий номер 5622284400:15:000:0105, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,7757 га кадастровий номер 5622284400:14:000:0100, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
Позивачка у судове засідання не з`явилась подала на адресу суду заяви від 26.03. 2026 року та від 30.03.2026 року (а. с. 75,78) про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача, надіслав суду клопотання від 31.03.2026 року (а. с. 79) про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. 
Ухвалою судді від 12 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання, а ухвалою від 03.04.2026 року справа призначена до судового розгляду по суті на 06.04. 2026 року.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого, 30.05.1988 року повторно (а. с. 10) ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Після укладення шлюбу, що доводиться свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.06.2024 року (а. с. 11), виданим повторно, прізвище позивачки " ОСОБА_7 ", змінилось на " ОСОБА_8 ".
ОСОБА_6 , мати позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3  від 23.07.1997 року (а. с. 12).
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045700094 від 26.06.2024 року (а. с. 13) ОСОБА_6 (мати позивачки, дочка ОСОБА_3 , а отже позивачка є онукою ОСОБА_3 ) до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 мала прізвище ОСОБА_9 .
Як вбачається з довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області №425 від 10.06.2024 року (а. с. 17) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 
ОСОБА_2 , баба позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 86 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 24.02.1997 року (а. с. 15)
Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжив проживати в будинку в с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, користувався присадибною земельною ділянкою, взяв майно спадкодавця (в тому числі речі домашнього вжитку та особисті речі померлої), взяв документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай). Дані обставини підтверджуються, зокрема, довідкою старости Новорічицького старостинського округу № 425 від 10 червня 2024 року (а. с. 14). Однак, ОСОБА_3 не оформив юридично право на спадщину ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 , виданим виконкомом Новорічицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області 12.07.2000 року (а. с. 47) після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035362 від 29 грудня 2003 року (а. с. 54) та земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року (а. с. 32), які ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_2 , однак юридично не оформив. ОСОБА_3 заповіту не залишив тому спадкування відбувається за законом.
Згідно частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , але нотаріус згідно листа №01-16/34 від 17.02.2026 року (а. с. 69) відмовив їй у видачі свідоцтва з підстав відсутності звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом установленого строку і з підстав відсутності підтвердження факту прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном з урахуванням положень ЦК УРСР, що діяв на день смерті ОСОБА_3 .
Як вбачається із довідок старости Новорічицького старостинського округу № 426 від 10 червня 2024 року (а. с. 50) та № 447 від 25 червня 2024 року (а. с. 51) мати позивачки (дочка ОСОБА_3 ) - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 відтак ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_3 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжила проживати в будинку в с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, користувався присадибною земельною ділянкою, взяла майно спадкодавця (в тому числі речі домашнього вжитку та особисті речі померлої), взяла документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) та ощадну книжку.
Нотаріус роз`яснив, що не може видати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035362 від 29 грудня 2003 року, оскільки відсутні докази фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 . А відтак, нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року, які ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_2 , однак юридично не оформив.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Нормою ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Згідно розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації від 08.12.2003 року №468 (а. с. 30) та у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю II-РВ № 035319 (а. с. 32) ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 належала ця земельна ділянка. 
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. 
Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
ОСОБА_2 заповіту не залишила, отже спадкування відбувається за законом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 
Відповідно до частин першої та другої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжив проживати в будинку в с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, користувався присадибною земельною ділянкою, взяв майно спадкодавця (в тому числі речі домашнього вжитку та особисті речі померлої), взяв документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай). Дані обставини підтверджуються, зокрема, довідкою старости Новорічицького старостинського округу № 425 від 10 червня 2024 року. Однак, ОСОБА_3 не оформив юридично право на спадщину ОСОБА_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 , виданим виконкомом Новорічицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області 12 липня 2000 року та після його смерті відкрилася спадщина до складу, якої зокрема, входять земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035362 від 29 грудня 2003 року та земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року, які ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_2 , однак юридично не оформив.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не залишив заповіту, спадкування відбувається за законом. У відповідності до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. 
Мати позивачки (дочка ОСОБА_3 ) - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Відтак ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_3 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема, продовжила проживати в будинку в с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, користувався присадибною земельною ділянкою, взяла майно спадкодавця (в тому числі речі домашнього вжитку та особисті речі померлої), взяла документи спадкодавця, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) та ощадну книжку.
Дані обставини підтверджуються, зокрема, довідками старости Новорічицького старостинського округу № 426 від 10 червня 2024 року та № 447 від 25 червня 2024 року.
У відповідності до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частинами першою, другою статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відтак, у зв`язку з відсутністю іншого способу щодо визнання права власності на земельні ділянки за державними актами на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035362 від 29 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_3 та земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія II-РВ № 035319 від 29 грудня 2003 року, які ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_2 позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Зарічненської селищної ради Рівненської області (місце знаходження: 34000 вул. Центральна, 11, с-ще Зарічне, Рівненської області, ЄДРПОУ 04385632) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на земельні ділянки: площею 1,7403 га, кадастровий номер 5622284400:12:000:0037; площею 1,8695 га, кадастровий номер 5622284400:14:000:0056; площею 0,7337 га, кадастровий номер 5622284400:15:000:0105; площею 2,7757 га, кадастровий номер 5622284400:14:000:0100 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Дідик