ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1898/24  Номер провадження 22-ц/814/429/26	Головуючий у 1-й інстанції Алексашина Н. С.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гонтар Валерій Миколайович, на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Обґрунтовує позов тим, що відповідач? 21 жовтня 2022 року? ознайомилася з умовами кредитування, підписала паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг за допомогою ОТР пароля, погодившись на встановлення кредитного ліміту до 200000,00 грн, строком кредитування на 12 місяців, з процентною ставкою 42% річних. 
На підставі укладеного кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредитну картку «Універсальна» строком дії до 07/26.
Відповідач користувалася кредитним лімітом, однак, припинила виконувати свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, у зв`язку з чим, станом на 03 липня 2024 року, утворилася заборгованість в сумі 105776,09 грн, з яких: 82567,56 грн заборгованість за тілом кредиту, 23208,53 грн заборгованість за простроченими відсотками.
Позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 105776,09 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Короткий зміст судового рішення
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»105776,09 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 21 жовтня 2022 року.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»2422,40 грн судового збору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2025 року не погодилася відповідач, в інтересах якої діє представник - адвокат Гонтар В.М., та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, просила рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що рішення ухвалене без належного дослідження усіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зауважує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погодження сторонами умов договору та отримання відповідачем кредитних карток.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Прийнявши участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача – адвокат Гонтар В.М. вимоги апеляційної скарги підтримав та просив оскаржуване рішення скасувати з мотивів викладених в апеляційній скарзі.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими, про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом встановлено, що 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 за допомогою ОТП-паролю підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 
Заява стосується відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживчого кредитування кредитодавцем АТ КБ «ПриватБанк».
Безпосередньо в заяві визначені істотні умови кредитного договору. Зокрема, передбачено розмір кредитного ліміту, який для карти «Універсальна» не перевищує 200000,00 грн, процентну ставку 42% річних, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (а.с.23-34).
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 28 червня 2024 року банк надав відповідачу дві кредитні картки: 17 вересня 2012 року кредитну карту «Універсальна» терміном дії до 04/16; 21 жовтня 2022 року кредитну карту «Універсальна» терміном дії до 07/26 (а.с.125).
Отже, кредитна картка «Універсальна» видана ОСОБА_1 в день підписання нею заяви. 
Впродовж 2023 року банк неодноразово змінював позичальнику кредитний ліміт. Станом на 19 червня 2023 року кредитний ліміт склав 85000,00 грн (а.с.126).
З наданої банком виписки за договором за період з 01 лютого 2023 року по 03 липня 2024 року також убачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами шляхом використання кредитного ліміту за допомогою виданої їй банківської картки («Універсальна» № НОМЕР_1 ) (а.с.35-37).
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.
Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що між позивачем та відповідачем було підписано Кредитний договір б/н від 21 жовтня 2022 року про надання кредитних коштів у розмірі кредитного ліміту.
Твердження скаржника, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21 жовтня 2022 року процентна ставка не зазначена, як і не зазначені інші складові кредиту спростовується наданою, як додаток до позову заявкою (а.с.23-34), яка підписана відповідачем, та в розділі 1 Істотні умови Договору «Кредитні карти» міститься вся інформація про укладений договір. 
Також, у вище вказаній заяві вказано, вид платіжної карти «Універсальна» та надана повна інформація про тарифи цієї карти з якими погодилася відповідач підписавши о 23:40 год 21 жовтня 2022 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Твердження скаржника, про неотримання кредитної картки спростовується наданими позивачем доказами.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
На підтвердження отримання кредитної картки позивачем надано довідку від 28 червня 2024 року, а також виписку за договором № б/н за період з 01 лютого 2023 року по 03 липня 2024 року, у якій містяться анкетні дані та номер паспорту відповідача, який збігається з копією паспорту, наданого самим відповідачем при ознайомленні з паспортом споживчого кредиту.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посилання в апеляційній скарзі на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 не заперечуються учасниками процесу, оскільки позивачем дійсно надано паспорт споживчого кредиту, але судом першої інстанції не взято до увагу інформацію викладену в ньому під час прийняття рішення.
Поряд з іншим, судом першої інстанції правильно вказано, що всі умови договору погоджені сторонами в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості 105776,09 грн за кредитним договором б/н від 21 жовтня 2022 року, а доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Отже, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2025 року слід залишити без змін.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гонтар Валерій Миколайович – залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль
Судді         Т.В. Одринська 

О.О. Панченко