КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 752/18725/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2930/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Ольшевська І.О Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_2 звернулась суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн. 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2025 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини від усіх видів заробітку та всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.07.2025 та до досягнення старшою дитиною повноліття. 
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17 000,00 (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) грн. витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в сумі 17 000,00. грн.
Вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.
Зазначає, що посилання суду на те, що відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, є помилковим, оскільки ОСОБА_1 не був обізнаний про подання даного позову та не отримував копій позовної заяви й ухвали про відкриття провадження у справі, адже є військовослужбовцем і у зв`язку з виконанням службових обов`язків часто не перебуває за місцем проживання.
Також посилається на те, що надана правова допомога у даній справі не була необхідною, а витрати на неї не є розумними. 
Відзивувід позивача не надходило.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні докази понесення таких витрат, відсутні заперечення з боку відповідача та клопотання про зменшення їх розміру.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховують: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).
У постановах Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св 19), від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18) від 03.03.2021 у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернута увага на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 137 ЦПК України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у 4.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження надання правової допомоги позивачем надано суду Договір №11072508 про надання правничих послуг від 11.07.2025, замовлення №1 до Договору про надання правничих послуг від 11.07.2025, замовлення №2 до Договору про надання правничих послуг від 11.07.2025, платіжна інструкція №2.212242567.1 від 11.07.2025 на суму 10 000,00 грн., платіжна інструкція №1.212272849.1 від 11.07.2025 на суму 7 000,00 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2025 на суму 10 000,00 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2025 на суму 7 000,00 грн.
Як убачається з матеріалів справи, копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження були надіслані відповідачу, однак згідно з даними трекінгу Укрпошти такі поштові відправлення скаржником отримані не були. Відомості про вручення відповідачу зазначених процесуальних документів у матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим скаржник фактично був позбавлений можливості подати заперечення.
Разом з тим, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій останній просить скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним та несправедливим.
Таким чином, з огляду на те, що у позивача не було можливості надати свої заперечення щодо витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає можливим визнати подану апеляційну скаргу по суті запереченнями сторони на подану заяву. 
Суд враховує, що справи про зменшення розміру аліментів за позовом платника аліментів не є спором значної складності та не потребують дослідження значного обсягу доказів. Правнича допомога у даній справі полягала, зокрема, у підготовці та поданні позовної заяви, тоді як судове рішення було ухвалено без участі адвоката, без проведення судових засідань та без вчинення додаткових процесуальних дій. За таких обставин заявлений розмір витрат на правничу допомогу, у тому числі в частині оплати отримання копії судового рішення у розмірі (7 000,00 грн), є завищеним і неспівмірним зі складністю справи, фактичним обсягом виконаних робіт та характером наданих послуг, не відповідає критеріям розумності й пропорційності, а отже заявлений гонорар є неспівмірним щодо іншої сторони спору та не узгоджується з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи критерії розумності розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, колегія суддів вважає, що представництво інтересів відповідача в апеляційному суді не вимагало додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, а тому доходить висновку про часткове стягнення витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 5 000,00 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, рішення змінити ,зменшити розмір стягнення витрат на професійну правову допомогу з 17 000,00 грн. на 5 000, 00 грн.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08.09.2025 в частині розподілу судових витрат понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги змінити, шляхом зменшення розміру стягнення витрат на професійну правову.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року в частині розподілу судових витрат понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 000 (п`ять тисяч), 00 грн витрат на професійну правничу допомоги.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді