Справа № 639/356/26
Провадження № 1-кп/639/191/26

В И Р О К
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року       м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №62026170020000732 від 12.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді номера обслуги 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №319 від 09.11.2022 військовозобов`язаного ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №228 від 06.08.2025 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Так, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28-32, 37, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11.11.2025 о 10 год. 15 хв., знаходячись в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження т.в.о. командира 1 батальйону оперативного призначення 3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 11.11.2025 №11/371/1/1 «З метою виконання бойових завдань у складі 9 армійського корпусу УВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та виконання вимог бойового розпорядження командира 4 боп НОМЕР_2 броп НГУ №11/337 від 10.11.2025, з 11.30 11.11.2025 року здійснити переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до 18.00 11.11.2025 року зосередитись в районі н.п. ДМИТРІВКА (Дніпропетровська область), в термін до 04:00 12.11.2025 року здійснити заміну особового складу на ВП 40 мм гранатомета RDS-40 «КУПОЛ» півд. схід. окол. МОЛОДЕЦЬКЕ, із завданням: відбиття наступу противника та не допущення його прориву в глибину оборони», доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорює.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 11.11.2025 йому, як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, було доведено бойове розпорядження, однак він відмовився від виконання цього бойового розпорядження, посилаючись на стан здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що вину в інкримінованому злочині він визнав повністю та у вчиненому щиро розкаюється, свої дії піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного, зазначив про своє бажання продовжити військову службу, на що ним отримано письмову згоду від командування військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Висновки суду
Під час судового розгляду учасники судового провадження вважали за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки ОСОБА_3 повністю визнає вину у вчиненні цього кримінального правопорушення.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, будь-яких осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання, тяжких захворювань чи інвалідності не має, має середньо-спеціальну освіту, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66, ч. 2 ст. 66 КК України, є щире каяття, повне визнання вини та його посткримінальна поведінка, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином; кількість епізодів злочинної діяльності – один; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
Також судом враховується письмове клопотання командування військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 19.02.2026 №37512-460, в якому останнє просить суд при визначенні виду покарання ОСОБА_3 не призначати йому покарання у виді позбавлення волі, з метою можливості подальшого продовження виконання ним своїх військових обов`язків, пов`язаних із захисту незалежності та територіальної цілісності держави, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ проти України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При призначенні ОСОБА_3 покарання судом, окрім наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, враховується вищевказане клопотання командування військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.
Крім того суд враховує вік обвинуваченого, що він раніше не судимий, що у поєднанні з критичною оцінкою ним своїх дій, щирого каяття, намагання виправити ситуацію, а також мотивів його протиправних дій, на переконання суду, суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суспільну небезпечність обвинуваченого.
Таким чином, судом встановлено відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , які з урахуванням вищенаведеного та даних про особу обвинуваченого суттєво знижує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, та на підставі ст. 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі, призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк.
При цьому, суд також враховує, що під час судових дебатів саме такий вид та міру покарання просили призначити обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор.
На переконання суду, продовження несення ОСОБА_3 військової служби сприятиме обороноздатності держави, а призначене покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.11.2025 по 21.11.2025 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Враховуючи положення абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді застави з покладеними обов`язками.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 у розмірі 20 (двадцяти) відсотків.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.11.2025 по 21.11.2025 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 у виді службового обмеження для військовослужбовців рахувати з дня, з якого фактично буде розпочато відрахування в дохід держави із його грошового забезпечення.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у вигляді застави з покладеними обов`язками, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками – скасувати.
Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 60 560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесену 21.11.2025 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 20.11.2025 – повернути заставодавцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Після набрання вироком законної сили направити копію цього вироку до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України – для виконання.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- флеш-носій із відеозаписом від 11.11.2025 – залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя         ОСОБА_1