Справа № 708/245/26
Провадження № 2/708/294/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Гребченка Р. О. з використанням системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ТОВ "ФК "Аланд", у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 34987, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» у виді заборгованості у розмірі 20 796,72 грн. В обґрунтування поданого позову зазначив, що 15.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63922913 про стягнення з позивача на користь ТОВ "ФК "Аланд" заборгованості у розмірі 20 796,72 грн. Підставою винесення вказаної постанови був виконавчий напис № 34987, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. 
Зі змісту виконавчого напису ОСОБА_1 було встановлено, що стягнення боргу відбувається на користь ТОВ "ФК "Аланд" на підставі кредитного договору № 006-12161-130913 від 13.09.2013, укладеного з ПАТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42-К від 06.10.2017 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «Аланд». У той же час, позивач зазначає, що його не повідомляли про наявність заборгованості перед ТОВ «ФК «Аланд», а він дізнався про наявність вказаного виконавчого напису лише 03.03.2026 після примусового списання коштів з його карткового рахунку.
Позивач вказує, що заборгованість не є безспірною, оскільки кредитний договір не був посвідчений нотаріально. У свою чергу, приватний нотаріус не перевірив безспірність вимог, не переконався, що подані стягувачем документи відповідають Переліку, за яким стягнення проводиться у безспірному порядку. ТОВ «ФК «Аланд» є правонаступником прав і обов`язків ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке, у свою чергу, є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Дельта Банк", однак докази переходу цих прав вимоги у матеріалах виконавчого провадження відсутні. Додатково позивачем додано до матеріалів позовної заяви інформаційний лист Міністерства юстиції України № 129544/ПІ-1-6156/37.5 від 24.12.2021 про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. та копію наказу № 727/5 від 24.02.2021 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд позов задовольнити та визнати виконавчий напис № 34987 від 08.09.2020 таким, що не підлягає виконанню, та повернути йому кошти у сумі 1 095,65 грн, що були списані на користь відповідача з його карткового рахунку за виконавчим написом.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 11.03.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Розгляд справи по суті визначено розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідачеві встановлено строк для подачі відзиву на позов.
Під час підготовки справи до судового розгляду встановлено, що відповідач ТОВ "ФК "Аланд" правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить також і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі № 137/1666/16-ц.
Під час розгляду справи судом установлено, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 34987, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 006-12161-130913 від 13.09.2013, укладеним з ПАТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42-К від 06.10.2017 є ТОВ «ФК «Кредит-капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «Аланд». 
Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. 
Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 до 17.08.2020. Сума заборгованості складає 20 296,72 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 20 270,82 грн, прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 25,90 грн. 
За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача, в розмірі 500,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню – 20 796,72 грн (а.с. 20).
На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. 15.12.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса, ВП № 63922913 (а.с. 16-17).
За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
У свою чергу, аналізуючи спірні правовідносини, встановлені підстави стверджувати, що єдиною підставою виникнення боргових правовідносин між сторонами відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України міг бути кредитний договір № 006-12161-130913 від 13.09.2013, сторонами якого є ПАТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42-К від 06.10.2017 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «Аланд», та позивач ОСОБА_1 . Натомість на доведення факту нотаріального посвідчення такого договору відповідачем суду докази не надані. 
Статтею 512 Цивільного кодексу України законодавець визначив підстави заміни кредитора у зобов`язанні, що підтверджує можливість такої заміни лише у існуючому зобов`язанні. 
У свою чергу, відповідачем всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження факту існування безспірної заборгованості позивача перед ПАТ "Дельта Банк", за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису.
Окрім того, відповідачем не надано документального підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та, у подальшому, від ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до ТОВ «ФК «Аланд».
Також суд ураховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) висловила правовий висновок, відповідно до якого у зв`язку із визнанням у судовому порядку незаконною та нечинною в частині постанову № 662, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 34987, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С.
Ураховуючи викладені обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 095,65 грн судом установлено таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
З урахуванням цього, факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України. Такого висновку дійшли ВП ВС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц і КЦС ВС у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, які підлягають врахуванню судом під час ухвалення рішення.
Позивачем надано платіжний документ АТ "Укрсиббанк" № 61415334552 від 24.02.2026, відповідно до якого в межах виконавчого провадження № 63922913 від ОСОБА_1 на рахунок приватного виконавця Дорошкевич В. Л. здійснено зарахування коштів у загальному розмірі 1 095,65 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відтак заявлені вимоги в цій частині теж підлягають до задоволення.

Порядок розподіл судових витрат регламентовано статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З урахуванням того, що позивач відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тож судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 1 331,20 грн, підлягають стягненню у дохід держави із відповідача.
На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про нотаріат", ст. ст. 11, 15, 16, 18, 509, 512 ЦК України, ст. ст. 2 - 4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 158, 258-268, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 34987, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у розмірі 20 796,72 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь ОСОБА_1 грошові кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження № 63922913 за виконавчим написом № 34987, вчиненим 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, в сумі 1 095,65 грн (одна тисяча дев`яносто п`ять гривень 65 коп).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь держави судовий збір у сумі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники та їх адреси:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 );
Представник позивача: адвокат Гребченко Руслан Олексійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001077 від 15.02.2019, видане Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 );
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (ЄДРПОУ: 42642578, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, м. Київ).

Суддя      Андрій ПОПЕЛЬНЮХ