Справа № 346/4986/25
Номер провадження №2/351/232/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м.Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді Сегіна І.Р. 
за участі секретаря - Бабшинська К.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу у змішаній (паперовій, електронній) формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Романенко М.Е., в інтересах ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 08.03.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , укладено договір № 100657611 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування. В особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТзОВ «МІЛОАН» відповідачем подано заявку на отримання кредиту № 100657611 від 08.03.2021 року.
Відповідно до ч.1-2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Таким чином, відповідачем укладено договір № 100657611 від 08.03.2021 р. із ТзОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9 000 грн. Проте, ОСОБА_1 , не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушення чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
23 червня 2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір відступлення права вимоги № 03Т, відповідного до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення прав вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обгрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 41 400 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 000 грн.; заборгованість за відсотками – 32 400 грн.
На підставі вище на веденого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 100657611 від 08.03.2021 у розмірі 41 400 грн., судовий збір у розмірі 2 420,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Також представник позивача в вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку до часткового задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 08.03.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , укладено договір № 100657611 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування. В особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТзОВ «МІЛОАН» відповідачем подано заявку на отримання кредиту № 100657611 від 08.03.2021 року.
Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит в розмірі 9 000 грн., строком на 30 днів, Проценти за користування кредитом 5 400 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку. Стандартна процентна ставка становить 5 % в день від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом.
23 червня 2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір відступлення права вимоги № 03Т, відповідного до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення прав вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обгрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 41 400 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 000 грн.; заборгованість за відсотками – 32 400 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості складеного первісним кредитором та Договору відступлення прав вимоги у відповідача наявна заборгованість, яка в загальному розмірі становить 41 400 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 000 грн.; заборгованість за відсотками – 32 400 грн.
Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором термін не повернув тіло кредиту, відсотки за його користування. Однак суд не погоджується із нарахування відсотків первісним кредитором, та зазначає наступне.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо договору кредиту, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу нараховані відсотки за відсотковою ставкою 2,00 % у період з 08.03.2021 по 07.04.2021 (30 днів) та за відсотковою ставкою 5,00 % у період з 08.04.2021 по 06.06.2021 ( 60 днів) у загальному розмірі 32 400 грн.
Відповідно до п.1.3 умов Договору кредит надається строком на 30 днів з 08.03.2021 до 07.04.2021.
У матеріалах спави відсутні будь які докази, щодо продовження між первісним кредитором та відповідачем строку передбаченого п.п.2.3,2.3.1, 2.3.2 Договору.
Оскільки, між сторонами, строк дії кредиту продовжено не було, а відсотки за понадстрокове користування кредитом нараховані за межами строку користування, таке нарахування відсотків за користування, після прострочення є неправомірним, а умови договору є нікчемними, бо суперечать імперативній нормі ст.625 ЦК України.
Відповідно, розмір заборгованості за відсотками по даному кредитному договору становить 5 400 грн (9 000 грн х 2% х 30 днів). 
Залишок несплачених відсотків який підлягає стягненню з відповідача складає 5 400 грн. В решті частині позову, щодо стягнення відсотків, слід відмовити.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 05.05.2025р., додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 29.07.2025р.; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг); детальний опис робіт, виконаних адвокатом Меньковською А.В., необхідних для правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості.
Суд вважає пред`явлену позивачем до стягнення з відповідача суму витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень, необгрунтованою та завищеною.
Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Таким чином враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в Акті про надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 05.05.2025р. та додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 05.05.2025р., а також засад пропорційності, розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з ОСОБА_1 , 3 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 100657611 від 08.03.2021у сумі 14 400 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 5 400 грн.
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог.
Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який він просить стягнути з відповідача.
Оскільки позов ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС» до  ОСОБА_1 ,задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі, 842,57 грн. із розрахунку 14 400*2422,40/41 400
Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274, 280 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, р/р НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри,21/1, заборгованість за кредитним договором № 100657611 від 08.03.2021у сумі 14 400 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 000 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 5 400 грн.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, р/р НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри,21/1, судовий збір у розмірі 842,57 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Ігор СЕГІН