П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4132/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
15 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI (Закон № 345-VI), виходячи з 80% його заробітної плати.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 22.07.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної йому пенсії за віком відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI, виходячи з 80% його заробітної плати, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.09.2025 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Головним управлінням право позивача на отримання пенсії не порушувалось, а тому підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Головного управління та зобов`язання призначити пенсію — відсутні.
При призначенні пенсії позивачу, до пільгового стажу зараховано періоди спеціального стажу із дотриманням умов пункту 20 Порядку №637 згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки підприємства, в яких він працював, знаходяться на території Луганської області. В індивідуальних відомостях про застраховану особу пільгові періоди роботи зазначено кодом підстави обліку спецстажу «ЗПЗ013А1», тобто Список №1, тому були відсутні підстави для застосування норм статті 8 Закону № 345-VI при обчисленні пенсії. 
Рішення про призначення пенсії позивач не оскаржував.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Заважив, що до пенсії позивача підлягають застосуванню положення ст. 8 Закону № 345-VI.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та з 22.07.2024 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за роботу за Списком №1, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV), з урахуванням даних про страховий стаж і заробітну плату.
Страховий стаж позивача обчислений по 30.09.2021 та становить 38 років 08 місяців 27 днів, в тому числі спеціальний стаж за Списком №1 - 15 років 06 місяців 12 днів.
Позивач 17.01.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду про перерахунок пенсії з урахуванням ст. 8 Закону № 345-VI.
Відповідач листом від 10.02.2025 відмовив у перерахунку пенсії, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу пільгові періоди роботи зазначено за кодом обліку спецстажу «ЗПЗ013А1», тобто Список №1, а тому відсутні підстави для застосування норм статті 8 Закону №345 при обчисленні пенсії.
Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підлягають застосуванню положення ст. 8 Закону № 345-VI, а посилання відповідача на зазначення у відомостях про застраховану особу коду обліку спецстажу «ЗП3013А1», як на підставу для відмови у перерахунку позивачу пенсії є безпідставними.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV встановлено мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 1 Закону № 345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно із ст. 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №200/5813/20-а від 06.07.2023 дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. До кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.
При цьому, норми ст. 8 Закону № 345-VI не містять жодних застережень відносно застосування їх приписів щодо окремих професій, віднесених до Списку №1, а отже підлягають застосуванню у разі наявності у особи, яка звернулась за призначенням пенсії, 15 років пільгового стажу за Списком № 1 з повним робочим днем на відповідних роботах.
Встановлено, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за роботу за Списком №1 відповідно до Закону №1058-IV. Страховий стаж позивача обчислений по 30.09.2021 та становить 38 років 08 місяців 27 днів, в тому числі спеціальний стаж за Списком №1 - 15 років 06 місяців 12 днів
Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосовувати вказані положення ст. 8 Закону №345-VІ.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Мацький Є.М.    Сушко О.О.