Провадження № 2-адр/641/1/26 	Справа № 644/9187/25 	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 квітня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зелінської І. В.,
за участю секретаря Земляної А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 в особі представника -адвоката Уманець Андрія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Уманець Андрія Ігоровича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду в особі представника -адвоката Уманець В. І. із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Уманець А. І. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 та його представник –адвокат Уманець А. І. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно заяви представник позивача просив розглядати таку у його відсутність та відсутність позивача. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. 
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та додані до заяви документи, дійшов такого висновку.
В провадженні Слобідського районного суду м. Харкова перебувала вказана адміністративна справа.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 07.04.2026 позовні вимоги  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Уманець А. І. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову №2662, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 від 23.09.2025 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Справу про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484, 48 грн.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 16 КАС України).
Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої, пунктів 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 2 ст.134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст.134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 ст. 134 КАС України).
Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стороною позивача подані докази понесених судових витрат у строк, передбачений статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи було надано Договір №б/н про надання правничої допомоги від 01.10.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Уманець А. І.
Згідно Додаткової угоди №1 від 07.04.2026 року до Договору про надання правничої допомоги від 01.10.2025 року №б/н, сторони погодились, в тому числі, змінити наступні пункти Договору: «Розділ ІІІ Договору викласти в наступній редакції: «3.1 За надання правничої допомоги у адміністративній справі №644/9187/25 Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов?язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 5 000 грн. в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору». 3.2 Клієнт за надання правничої допомоги у справі №644/9187/25 незалежно від результату виконання доручення зобов?язаний оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданого Адвокатом акту прийому-передачі наданих послуг протягом 90-та календарних днів з моменту підписання акту. При цьому акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено Клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х календарних днів після ухвалення рішення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог або прийняття ухвали що перешкоджає подальшому провадженню у справі». Пункт 5.3 Договору викласти в наступній редакції: «5.3 Про надання правничої допомоги сторони підписують акт прийому-передачі наданих послуг, який підтверджує належне виконання сторонами договору своїх зобов?язань. У випадку відмови від підписання акту прийому-передачі наданих послуг особа, яка відмовляється від його підписання повинна письмово обґрунтувати таку відмову протягом двох календарних днів з дня отримання акту для підписання. За відсутності обґрунтованих причин відмови від підписання акту або неповернення його підписаного екземпляру Адвокату протягом двох календарних днів, вважається, що зобов`язання за договором виконано належним чином».» 
Згідно наданого Акту прийому-передачі наданих послуг від 10.04.2026 року ОСОБА_1 на підставі п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги від 01.10.2025 року було надано правову допомогу з представництва інтересів у справі №644/9187/25 на суму 5 000 грн.
Так, при вирішенні питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дослідивши заявлене обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими у розмірі, зазначеному позивачем.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 по справі № 810/2760/17.
Суд зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених адвокатом процесуальних документів не є значними.
Враховуючи незначну складність категорії справи, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.
Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.
Отже, враховуючи встановлений фактичний обсяг наданої правничої допомоги, враховуючи виконану адвокатом роботу, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 134 КАС України, у розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст. 132-135, 139,143, 229, 252 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .  
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя І.В.Зелінська