Провадження № 1-кп/742/21/26 
Єдиний унікальний № 742/497/22

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12021270330001336 від 31.12.2021 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, українця, громадянина України, офіційно працюючого в ФОП ОСОБА_4 , з середньо-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України 

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_5 ,
потерпілий - ОСОБА_6 ,
представник потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник -  ОСОБА_8 , 

УСТАНОВИВ: 
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1.1 30.12.2021 р., близько 23 год. 45 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу буд.62 по вул. Гімназичній в м. Прилуки, у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс численні удари розкладним ножем в область тулуба, верхньої кінцівки та область сідниць потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки на передній поверхні грудної клітки зліва з розвитком лівобічного гемопневмотораксу та травматичного шоку ІІ ступеня, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №13 від 27.01.2022 р. відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також одне колото-різане поранення в лівій сідничній ділянці, одне колото-різане поранення на лівому передпліччі та множинні колоті рани на черевній стінці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №13 від 27.01.2022 р., які у своїй сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. 
1.2 Вказаними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України. 

ІІ. Позиція прокурора та показання обвинуваченого.
2.1 Прокурор підтримав обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
2.2 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам. Він підтвердив, що у вечірній час 30.12.2021 р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу буд. 62 по вул. Гімназичній у м. Прилуки, на ґрунті раптово виниклого конфлікту умисно наніс численні удари розкладним ножем в область тулуба, верхньої кінцівки та сідниць потерпілому ОСОБА_6 . Обвинувачений пояснив, що ніж він носив із собою виключно для власних побутових потреб і не мав заздалегідь сформованого наміру використовувати його як зброю для нападу. Кількість нанесених ударів та локалізацію поранень, зазначених в обвинувальному акті та висновках експертиз, обвинувачений не оспорює. Зазначив, що усвідомлював небезпеку своїх дій, проте через перебування у стані алкогольного сп`яніння втратив самоконтроль та не зміг вчасно зупинити свої агресивні дії. 
У вчиненому обвинувачений щиро розкаювався, просив суворо не карати, запевнив суд у своєму виправленні та висловив готовність понести призначене судом покарання.

ІІІ. Позиція потерпілого.
3.1 У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , з огляду на встановлений порядок дослідження доказів, який обумовлений позицією прокурора та обвинуваченого, відмовився давати показання. 
При цьому, потерпілий та його представник повідомили про повне відшкодування обвинуваченим моральної шкоди, просили залишити заявлений цивільний позов без розгляду та вважали за можливе призначення йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. 

ІV. Оцінка Суду.
4.1 З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, що надані в присутності захисника, та які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає за необхідне дослідити виключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
4.2 За таких обставин суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а відтак його дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.

V. Призначення покарання.
5.1 Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 під час судового розгляду проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. Про щирість каяття обвинуваченого свідчить і повне відшкодування потерпілому завданої моральної шкоди, що підтверджується відповідною заявою останнього.
Активне сприяння розкриттю злочину проявилось в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Прокурор підтвердив активну позицію обвинуваченого в розслідуванні кримінального правопорушення в ході досудового розслідування, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, чим сприяв повному та швидкому судовому розгляду.
5.2 Обставина, які обтяжує покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «ЧОПНЛ». Факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення не заперечувалось останнім при наданні показань у судовому засіданні.
5.3 Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.66-67 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином;
- фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб та мотиви скоєння злочину, наслідки для потерпілого та поведінку обвинуваченого після скоєного злочину, відшкодування потерпілому моральної шкоди);
- особу обвинуваченого: вік, освіту та незадовільний стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, офіційно працевлаштованого, наявність зареєстрованого місця проживання, відсутність негативних характеризуючих відомостей за місцем фактичного проживання, наявність позитивної службової характеристики за місцем служби та численних відомчих нагород, УБД;
- наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання;
- не перебування обвинуваченого на обліках в лікарів нарколога та психіатра;
- позицію потерпілого та думку прокурора, які наполягали на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією статті із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
5.4 Частиною 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. 
Суд, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення, вчинене проти здоров`я людини, та особу обвинуваченого, усвідомлення ним протиправності власних дій і щире каяття, позицію прокурора та потерпілого, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів.
5.5 Виняткового значення суд надає посткримінальній поведінці обвинуваченого, яка характеризується не лише формальним визнанням вини, а й активними діями, спрямованими на добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди до винесення вироку, що свідчить на переоцінку ним цінностей та добровільне прийняття соціальної відповідальності за скоєне. Статус учасника бойових дій та наявність численних відомчих відзнак додатково підкреслюють здатність ОСОБА_3 до самодисципліни та здатність до самопожертви заради суспільних інтересів, що робить дане правопорушення нетиповим для його загальної життєвої спрямованості. 
Суд також враховує доводи обвинуваченого про випадковість наявності при ньому розкладного ножа, який використовувався ним виключно в побутових цілях, що свідчить про відсутність у ОСОБА_3 попередньої установки на агресію або підготовку до вчинення злочину та додатково підтверджує ситуативність конфлікту.
Поєднання щирого каяття, повного відшкодування шкоди та високого рівня соціальної відповідальності обвинуваченого в минулому створює достатні підстави для виправлення особи без відбування покарання в місцях позбавлення волі. Застосування ст.75 КК України в даному контексті не є проявом надмірної м`якості, а є актом правосуддя, що враховує індивідуалізацію відповідальності та реальну можливість перевиховання особи.
5.6 З урахуванням відсутності в обвинуваченого будь-яких ознак схильності до протиправної поведінки, суд вважає, що для контролю за його поведінкою та підтвердження виправлення достатнім буде встановлення іспитового строку тривалістю в один рік. Такий підхід забезпечить реалізацію превентивної мети покарання, оскільки загроза реального виконання вироку протягом іспитового строку є дієвим стримуючим фактором для обвинуваченого, що гарантуватиме його виправлення без ізоляції від суспільства та сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
6.1 Суд, враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України, вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 31.12.2021 р. по 21.04.2022 р.
6.2 Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути відшкодована за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Разом з тим, 02.03.2026 р. позивач в судовому засіданні просив залишити цивільний позов без розгляду у зв`язку з повним і добровільним відшкодуванням обвинуваченим моральної шкоди. Враховуючи викладене та керуючись принципом диспозитивності, суд вважає за необхідне залишити заявлений потерпілим цивільний позов без розгляду.
6.3 Заявлений цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_3 на користь КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 11 680,81грн., з огляду на фактичні обставини справи та його визнання обвинуваченим, підлягає задоволенню в повному обсязі.
6.4 Рішення щодо речових доказів, з урахуванням позиції власників майна, необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
6.5 Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження судом не встановлено.
Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ року позбавлення волі.
На підставі ч.2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік. 
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_3  покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку ОСОБА_3  обчислювати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирати.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 31.12.2021 р. по 21.04.2022 р.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung J6+» - повернути власнику, іншу частину речових доказів - знищити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» до ОСОБА_3 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від кримінального правопорушення в розмірі 11 680,81 грн.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя    ОСОБА_1