ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/12009/24 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач/ГУ ДПС у Черкаській області) про:
- визнання протиправною відмову ГУ ДПС у Черкаській області від 29 листопада 2024 року у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою згідно з додатком 4 Порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, станом на дату звільнення, а саме на 29 листопада 2024 року, за посадою яка відповідає посаді, з якої позивачка звільнилася, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою згідно з додатком 6 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 за місяць, що передує місяцю звільнення, а саме за жовтень 2024, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ;
- зобов`язання ГУ ДПС у Черкаській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою згідно з додатком 4 Порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, станом на дату звільнення, а саме на 29 листопада 2024 року, за посадою яка відповідає посаді з якої позивачка звільнилася, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою згідно з додатком 6 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 за місяць, що передує місяцю звільнення, а саме за жовтень 2024, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. 
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після звільнення з посади державного службовця 29 листопада 2024 року вона звернулась до ГУ ДПС у Черкаській області із заявою про видачу довідок про складові заробітної плати, необхідних для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 622. Однак відповідач листом від 29 листопада 2024 року відмовив у видачі таких довідок, посилаючись на відсутність у неї права на призначення відповідної пенсії. Така відмова є протиправною, оскільки вона має необхідний стаж державної служби (понад 20 років), на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року займала посаду державної служби, а також є особою з інвалідністю ІІ групи, що дає їй право на пенсійне забезпечення за нормами статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ. При цьому, раніше за призначенням пенсії державного службовця не зверталась і таке право не реалізовувала. Відповідач вийшов за межі своїх повноважень, фактично здійснивши оцінку наявності у неї права на пенсію, що належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, тоді як обов`язком відповідача є лише видача довідок про складові заробітної плати на підставі вимог законодавства та статті 49 Кодексу законів про працю України. Відтак, відмова у видачі довідок є безпідставною та такою, що порушує її право на соціальний захист. Крім того, спірні правовідносини стосуються не призначення чи перерахунку пенсії, а переходу з одного виду пенсії (по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») на інший - пенсію державного службовця, що передбачає подання відповідних довідок про заробітну плату. Вона також зазначає, що довідки видаються незалежно від факту призначення пенсії, а лише для реалізації права на звернення до компетентного органу. Відмова відповідача порушує її конституційне право на соціальний захист, суперечить вимогам статті 19 Конституції України щодо діяльності органів влади в межах повноважень та не забезпечує ефективного способу захисту її прав, у зв`язку з чим просить суд визнати відмову протиправною та зобов`язати відповідача видати відповідні довідки.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Черкаській області щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою згідно з додатком 4 Порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, станом на 29 листопада 2024 року, за посадою, яка відповідає посаді з якої позивачка звільнилася, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою згідно з додатком 6 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 за місяць, що передує місяцю звільнення, а саме за жовтень 2024, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
Зобов`язано ГУ ДПС у Черкаській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою згідно з додатком 4 Порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, станом на 29 листопада 2024 року, за посадою, яка відповідає посаді з якої позивачка звільнилася, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою згідно з додатком 6 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 за місяць, що передує місяцю звільнення, а саме за жовтень 2024, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а її стаж державної служби станом на 01 травня 2016 року становив 18 років 4 місяці 21 день, тобто перевищував 10 років, при цьому до 29 листопада 2024 року вона працювала на посаді, віднесеній до посад державної служби. За таких обставин позивачка належить до кола осіб, на яких поширюються приписи пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а відтак зберегла право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII. Частина дев`ята статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII передбачає спеціальні умови призначення пенсії по інвалідності державним службовцям, і така пенсія не пов`язується з досягненням особою загального пенсійного віку. З огляду на це суд визнав помилковою позицію відповідача про відсутність у позивачки права на відповідну пенсію лише з тієї підстави, що вона не досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, оскільки така умова стосується пенсії за віком, а не пенсії по інвалідності. При цьому суд послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18, відповідно до яких пенсія по інвалідності державного службовця не ставиться у залежність від досягнення певного віку. Позивачка має загальний стаж державної служби понад 20 років, а тому за наявності права на пенсію за статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII має право й на отримання довідок про складові заробітної плати, передбачених додатками 4 та 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, які є необхідними для звернення щодо призначення відповідного виду пенсії. Відмова у видачі таких довідок фактично перешкоджає реалізації права позивачки на належне пенсійне забезпечення. Відповідач, відмовляючи у видачі довідок, послався на відсутність у позивачки права на призначення пенсії, однак такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Відповідач не довів правомірності своєї поведінки та не подав відзиву на позов, хоча саме на нього, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, покладався обов`язок довести правомірність своїх дій або бездіяльності. Разом із цим, належним способом захисту у цій справі є не визнання протиправною саме відмови як індивідуального акта у формулюванні позивачки, а визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі запитуваних довідок та зобов`язання видати такі довідки. Саме з цієї причини позов задоволено частково: у частині обраного способу захисту суд дещо інакше сформулював порушення, але по суті погодився з доводами позивачки та зобов`язав ГУ ДПС у Черкаській області видати довідки за формами, передбаченими додатками 4 і 6 до Порядку № 622. Основний висновок суду першої інстанції зводився до того, що позивачка як особа з інвалідністю ІІ групи, яка мала понад 10 років стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року та безпосередньо перед звільненням обіймала посаду державної служби, має право на пенсію по інвалідності державного службовця за статтею 37 Закону №3723-XII, а тому відмова у видачі довідок про складові заробітної плати є незаконною і підлягає усуненню шляхом зобов`язання відповідача видати такі довідки.
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Черкаській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам, а також неправильно застосував норми матеріального права, зокрема положення статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 622. Після 01 травня 2016 року право на призначення пенсії державного службовця зберігається лише за тими особами, які одночасно відповідають сукупності умов, встановлених як пунктами 10, 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, так і частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, тобто мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та досягли визначеного законом пенсійного віку. Сам по собі стаж державної служби позивачки не є достатнім для висновку про наявність у неї права на призначення пенсії державного службовця. Позивачка на момент звернення не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не підпадає під категорію осіб, які мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ. Саме з цієї причини у відповідача були відсутні підстави для видачі довідок про складові заробітної плати за формами, передбаченими додатками 4 та 6 до Порядку № 622. Відмовляючи у видачі довідок, ГУ ДПС діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законом, а тому спірна відмова є правомірною. Суб`єкт владних повноважень не може бути примушений до вчинення дій, які, на його думку, не передбачені законодавством, а суд першої інстанції, визнавши бездіяльність протиправною та зобов`язавши видати довідки, фактично дійшов помилкового висновку про наявність у позивачки права на спеціальний вид пенсійного забезпечення. Скаржник фактично заперечує правильність підходу суду першої інстанції щодо застосування норм про пенсію по інвалідності державного службовця, наполягаючи на тому, що і в цьому випадку після 01 травня 2016 року мають застосовуватись усі умови, передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, у тому числі вимога щодо віку. Відтак висновок суду про наявність у позивачки права на одержання запитуваних довідок є передчасним та таким, що суперечить чинному законодавству.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка заперечує проти її задоволення, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що доводи апелянта ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та фактично зводяться до безпідставного ототожнення умов призначення пенсії за віком і пенсії по інвалідності державного службовця. Вона має необхідний стаж державної служби (понад 20 років загального стажу та понад 10 років станом на 01 травня 2016 року), а також є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено довідкою МСЕК, і до моменту звільнення обіймала посаду державної служби. За таких обставин вона відповідає вимогам частини дев`ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, яка передбачає право на пенсію по інвалідності незалежно від досягнення пенсійного віку, за умови наявності відповідного стажу та припинення державної служби. Апелянт неправомірно вимагає застосування до спірних правовідносин усіх умов частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, зокрема щодо досягнення пенсійного віку, хоча ці умови стосуються виключно пенсії за віком, а не пенсії по інвалідності. Водночас позивачка звертає увагу, що законодавство не ставить право на пенсію по інвалідності державного службовця у залежність від віку, а тому відповідні доводи апелянта є помилковими. Відповідач, відмовляючи у видачі довідок, фактично вийшов за межі своїх повноважень, оскільки питання наявності чи відсутності права на призначення пенсії належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, а не органу, який зобов`язаний лише видати довідки про складові заробітної плати. Така відмова, на її думку, порушує статтю 19 Конституції України та є проявом неправомірного обмеження її права на соціальний захист. Вона реалізує своє право не на первинне призначення пенсії, а на зміну виду пенсії (перехід з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, на пенсію державного службовця), що прямо допускається законодавством, і для цього їй необхідні відповідні довідки. Відсутність таких довідок фактично унеможливлює реалізацію цього права. Обов`язок відповідача видати довідки випливає також із положень статті 49 КЗпП України, відповідно до якої роботодавець зобов`язаний надавати працівнику документи, що стосуються його трудової діяльності та заробітної плати. Відтак відмова у їх видачі є протиправною незалежно від подальшого використання таких документів. 
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 позивачка працювала в державних установах у періоди: 
- з 11 грудня 1997 року до 17 вересня 1998 року в Христинівській районній державній адміністрації Черкаської області на посаді спеціаліста першої категорії відділу реєстрації актів громадського стану;
- з 18 вересня 1998 року до 30 червня 2006 року в Христинівській міжрайонній державній податковій інспекції Черкаської області на посаді головного державного податкового інспектора сектору правового забезпечення;
- з 03 липня 2006 року до 05 березня 2012 року в Державній податковій інспекції у Христинівському районі Черкаської області на посаді головного державного податкового інспектора з питань юридичної роботи;
- з 06 березня 2012 року до 01 липня 2013 року в Христинівській міжрайонній податковій інспекції Черкаської області ДПС на посаді завідувача сектору адміністративно-господарського забезпечення;
- з 02 липня 2013 року до 15 червня 2015 року в Христинівській об`єднаній державній податковій інспекції управління Міндоходів у Черкаській області на посаді головного державного інспектора з питань організації діяльності та контролю виконання документів;
- з 16 червня 2015 року до 22 листопада 2018 року в Христинівському відділенні Уманської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Черкаській області на посаді головного державного інспектора з питань організаційно розпорядчої роботи;
- з 23 листопада 2018 року до 10 вересня 2019 року в Христинівській державній податковій інспекції Уманського управління Головного управління ДФС України у Черкаській області на посаді старшого державного інспектора відділу розвитку персоналу управління по роботі з персоналом;
- з 11 вересня 2019 року по 05 січня 2021 року в Христинівській державній податковій інспекції Уманського управління Головного управління ДПС у Черкаській області на посаді начальника Христинівської податкової інспекції Уманського управління;
- з 06 січня 2021 року до 29 листопада 2024 року в Христинівській державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Черкаській області на посаді начальника Христинівської державної податкової інспекції.
Згідно з довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10ААБ № 342482, позивачці 17 червня 2013 року встановлено ІІ (другу) групу інвалідності, у зв`язку із чим їй призначена пенсія по інвалідності 2-ї групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 28 серпня 2024 року).
29 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про видачу довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою згідно з додатком 4 Порядку № 622, станом на дату звільнення, за посадою яка відповідає посаді з якої позивачка звільнилася, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою згідно з додатком 6 Порядку № 622 за місяць, що передує місяцю звільнення, а саме за жовтень 2024, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Листом від 29 листопада 2024 року № 1641/В/23-00-10-02-22 відповідач відмовив у видачі вказаних довідок, вказавши, що право на призначення пенсії мають жінки за наявності стажу державної служби не менш як 10 років та які досягли пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погоджуючись з відмовою відповідача у видачі оновленої довідки, позивач звернувся до суду.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
У спірних правовідносинах підлягає вирішенню питання про право позивачки на отримання в ГУ ДПС у Черкаській області, у відокремлених підрозділах якого вона проходила службу, довідки про складові заробітної плати для переходу на пенсію державного службовця.
У зв`язку з цим суд не вирішує питання про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію державного службовця, а лише про обґрунтованість її вимог щодо видачі відповідних довідок.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
До 01 травня 2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року № 3723-VIII (далі - Закон № 3723-VIII).
Відповідно до статті 37 Закону № 3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Проте, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VІІІ).
У зв`язку з набранням чинності Закону № 889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14 вересня 2016 року № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622), пунктом 1 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу»:
- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;
- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з пунктом 3-1 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів у трудовій книжці позивачка у період з 11 грудня 1997 року по 29 листопада 2024 року проходила державну службу в органах податкової служби та інших державних органах і станом на дату звільнення (29 листопада 2024 року) мала стаж державної служби понад 20 років.
Відповідач пов`язує відмову у видачі довідок про складові заробітної плати з відсутністю у позивачки умов для призначення пенсії.
Такі доводи є безпідставними та не впливають на обов`язок відповідача видати запитувані довідки, оскільки позивачка набула певний стаж державної служби, за яку отримувала заробітну плату.
Відповідач фактично вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки питання визначення права особи на призначення пенсії належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, тоді як функція відповідача у спірних правовідносинах обмежується наданням документів, необхідних для реалізації такого права. Відтак відмова у видачі довідок з мотивів відсутності права на пенсію є протиправною як такою, що прийнята не у спосіб та не з тією метою, з якою надано відповідні повноваження.
Посилання апелянта на необхідність досягнення позивачкою пенсійного віку ґрунтуються на неправильному застосуванні положень статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки такі умови передбачені для призначення пенсії за віком, тоді як у даному випадку йдеться про право на пенсію по інвалідності державного службовця, яка відповідно до частини дев`ятої цієї статті не ставиться у залежність від досягнення певного віку.
Наявність чи відсутність у позивачки права на пенсію не може бути предметом оцінки відповідача при вирішенні питання про видачу довідок, оскільки такі довідки є лише складовою процедури звернення особи до компетентного органу для реалізації свого права на пенсійне забезпечення. Їх ненадання фактично унеможливлює реалізацію такого права, що суперечить статті 46 Конституції України.
Крім того, обов`язок відповідача видати документи, пов`язані з проходженням державної служби та оплатою праці, випливає із загальних гарантій трудових прав особи, зокрема положень статті 49 Кодексу законів про працю України, та не ставиться у залежність від подальшої мети їх використання.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та правильності застосування ним норм матеріального права, а відтак не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у видачі оскаржуваної довідки є протиправною.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.