ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

20.04.2026	м. Суми	Справа № 920/93/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,
розглянувши заяву представника ТОВ «Артель РП», адвоката Склярової Ольги Юріївни, про ухвалення додаткового рішення (вх. № 1683 від 10.04.2026) та матеріали справи № 920/93/26:
за позовом Служби відновлення розвитку інфраструктури у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 11а, код ЄДРПОУ 26345736),
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Артель РП” (40009, м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, буд. 69, код ЄДРПОУ 36438104),
про стягнення 6876 грн 85 коп.,

Без виклику сторін.
УСТАНОВИВ:

Рішенням від 30.03.2026 Господарський суд Сумської області у позові відмовив повністю.
10.04.2026 представник відповідача – ТОВ «Артель Р.П», адвокат Склярова Ольга Юріївна, звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення (вх. № 1683 від 10.04.2026), згідно якої просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 920/93/26, яким стягнути з позивача - Служби відновлення розвитку інфраструктури у Київській області на користь відповідача - ТОВ «Артель РП» витрати на професійну правничої допомогу у розмірі 5500 грн 00 коп.
Розглянувши без повідомлення сторін заяву ТОВ «Артель РП» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наступне.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ч. 5, 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009, справа Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; Лавентс проти Латвії від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Згідно з ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 632 Цивільного кодексу України унормовано поняття ціни договору. Так, за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Відповідно ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та конкретної ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Близька за змістом правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 року в справі № 914/359/18, від 06.03.2019 року в справі № 922/1163/18.
Суд установив, що у відзиві на позовну заяву (вх. № 1161, 949 від 17.03.2026) представник відповідача просила суд покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн 00 коп. Представник відповідача зазначила, що документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу (акт приймання-передачі послуг та платіжні документи), будуть подані відповідачем додатково після їх оформлення та фактичної оплати.
Послуги з правничої допомоги у справі № 920/93/26 були надані відповідачу адвокатом Скляровою Ольгою Юріївною.
На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано копії: договору № 2026/0903-1Д про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 09.03.2026, рахунку-фактури № 47 від 09.03.2026 на суму 5500 грн 00 коп., акту № 4 наданих послуг від 18.03.2026 на суму 5500 грн 00 коп., платіжної інструкції № 709 від 12.03.2026 на суму 5500 грн 00 коп., ордеру на надання правничої допомоги № 2151564 від 13.03.2026, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6938/10 від 05.09.2018.
Розділом 4 договору сторони визначили, що гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів замовника та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає замовник. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є додатком 2 до цього договору. Підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура, зразок якого є додатком 3 до цього договору.
Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців (п. 5. 1 договору).
Надання правничої допомоги за цим договором та сплата наданих послуг підтверджується рахунком-фактурою № 47 від 09.03.2026, актом № 4 наданих послуг від 18.03.2026, платіжною інструкцією № 709 від 12.03.2026.
Суд установив, що згідно акту № 4 наданих послуг від 18.03.2026, адвокатом надано такі послуги: ознайомлення зі справою № 920/93/26 в Електронному суді, аналіз позовної заяви та вимоги ДАСУ (2 години) на суму 2000 грн 00 коп., пошук та підбір судової практики Верховного Суду (1 година) на суму 1000 грн 00 коп., складання розгорнутого відзиву на позовну заяву з інтеграцією контрагрументів (2 години) на суму 2000 грн 00 коп., формування пакету документів та подання документів через систему «Електронний суд» (0,5 години) на суму 500 грн 00 коп.
Згідно наданого акту, вартість 1 години наданих послуг становить 1000 грн 00 коп. Загальна вартість наданих послуг становить 5500 грн 00 коп.
За приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).
Суд звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.
Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19.
Виходячи з наданих ТОВ «Артель РП» доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу.
Суд установив, що згідно акта № 4 наданих послуг, сторони узгодили що загальна вартість наданих послуг становить 5500 грн 00 коп., витрачений час - 5,5 годин. (1000 грн./год.)
Разом з цим, суд дійшов висновку, що ознайомлення зі справою № 920/93/26 в Електронному суді, аналіз позовної заяви та вимоги ДАСУ, пошук та підбір судової практики Верховного Суду, є складовими частинами іншої послуги, наданої адвокатом, а саме: складання розгорнутого відзиву на позовну заяву з інтеграцією контрагрументів.
З огляду на вищевикладене, враховуючи предмет спору, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, враховуючи судову практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Артель РП» у справі № 920/93/26 є завищеним, отже, не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 5500 грн 00 коп., тому суд дійшов висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в сумі 2500 грн 00 коп., а саме витрат на складання розгорнутого відзиву на позовну заяву з інтеграцією контрагрументів (2 години) на суму 2000 грн 00 коп., формування пакету документів та подання документів через систему «Електронний суд» (0,5 години) на суму 500 грн 00 коп.
Керуючись ст. 2, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути зі Служби відновлення розвитку інфраструктури у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 11а, код ЄДРПОУ 26345736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Артель РП” (40009, м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, буд. 69, код ЄДРПОУ 36438104) 2500 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили. 

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене та підписане суддею 22.04.2026.

Суддя	Є.А. Жерьобкіна