КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/21265/25-п Головуючий у суді І інстанції Константінова K.E.
Провадження № 33/824/299/2026 Головуючий суддя у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Мазура Максима Васильовича та адвоката Столяренко Тетяни Петрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Мазура Максима Васильовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 12 квітня 2025 року о 02 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Старонаводницькій керував транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія».

Короткий зміст апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Мазур М.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Захисник подав апеляційні скарги 28 серпня 2025 року через офіційну електронну пошту Печерського районного суду м. Києва, через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку. Оскільки подані апеляційні скарги є повністю ідентичними за своїми формою і змістом, то їх слід вважати однією апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції від 02 липня 2025 року.
Адвокат Мазур М.В. зазначає, що взагалі не був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, при тому що повноваження адвоката були подані завчасно, клопотання про закриття провадження та про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 02 липня 2025 року були проігноровані. Не повідомивши його про час і місце розгляду справи, суд порушив право на захист ОСОБА_1 .
Посилається на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 керував автомобілем та ще й у стані наркотичного сп`яніння, окрім доводів працівника поліції, викладених у протоколі. Стверджує, що хоча до матеріалів справи долучено відеозапис, але незрозуміло за допомогою якого технічного засобу він був зроблений, ніяким чином не підтверджує факт саме керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Зазначає, що процедура огляду на стан сп`яніння визначена законом, але була грубо порушена поліцейськими.
З відео нагрудних камер не видно, що автомобіль рухався чи був зупинений поліцейськими. Суд не врахував, що огляд військовослужбовців має проводитись за ст. 266-1 КУпАП, а не за ст. 266 КУпАП. У матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння, немає також документів про відсторонення від керування чи передачу авто.
Отже, сторона захисту вважає, що твердження поліції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення не підтверджені жодними належними доказами.
Вважає, що не повідомивши ні ОСОБА_1 , ні його захисників про призначене судове засідання судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист.
12 травня 2025 року ним було подано клопотання про переведення матеріалів справи в електронну форму та надання доступу до них для ознайомлення, оскільки на той час він перебував за межами міста Києва. Проте за весь період часу з 12 травня 2025 року по 02 липня 2025 року, захиснику - адвокату Мазуру М.В. не було надано матеріали справи, повторне клопотання від 02 липня 2025 року було повністю проігноровано судом першої інстанції, як і клопотання про закриття провадження та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Пояснення захисників в судовому засіданні апеляційної інстанції.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Столяренко Т.П. підтримала доводи апеляційної скарги, зокрема, поясниаши, що вона неодноразово зверталася до помічника судді з метою отримання інформації про дату судового засідання. Клопотання подавалися як через систему «Електронний суд», так і нарочно через помічника адвоката. За її словами, під час особистого прибуття до суду 02 липня 2025 року їй було повідомлено, що розгляд справи буде відкладений у зв`язку із зайнятістю судді в інших засіданнях, а подані через «Електронний суд» клопотання будуть враховані.
Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було подано вранці того ж дня, коли стороні захисту - адвокату Мазуру М.В. стало відомо про призначення справи до розгляду на 18 год. 25 хв. - за закінченням робочого часу суду першої інстанції. 
Адвокат Столяренко Т.П. повідомила адвоката Мазура В.М., що лише 02 липня 2025 року вранці, після направлення свого помічника до суду, стороні захисту стало відомо про призначення справи до розгляду цього ж дня. Після отримання такої інформації адвокат Мазур М.В. одразу підготував та подав низку клопотань через систему «Електронний суд» з метою їх розгляду безпосередньо перед початком судового засідання. Водночас, зазначені клопотання були зареєстровані судом лише 04 липня 2025 року, причини порушення строків реєстрації звернення йому невідомі. 
Щодо клопотання про призначення експертизи, адвокат Столяренко Т.П. зазначила, що воно подавалося з метою проведення повторного лабораторного дослідження вже відібраного біологічного зразка. Захист посилався на положення Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), відповідно до якої зразки відбираються у двох примірниках, один з яких зберігається для можливості повторної перевірки.
У судовому засіданні адвокат Мазур М.В. пояснив, що ані він, ані інший захисник - адвокат Столяренко Т.П. не були завчасно повідомлені про дату і час судового засідання, незважаючи на неодноразові звернення до помічників судді з цього приводу.
Також стверджує, що інший захисник - адвокат Столяренко Т.П. подала через свого помічника 02 липня 2025 року заяву про неможливість її участі в судовому засіданні, яке було призначене на 02 липня 2025 року о 18:25 год., з проханням перенести засідання на іншу дату. Помічник судді повідомила, що наступна дата буде оголошена після відпустки судді, оскільки з 11 липня 2025 року по 10 серпня 2025 року суддя буде перебувати у щорічній відпустці.
Про наявність постанови суду дізнались лише 18 серпня 2025 року із Єдиного державного реєстру судових рішень.
Наголошує, що висновок медичного закладу КНП КМНКЛ «Соціотерапія» є незрозумілим для сторони захисту, зокрема в частині чи проводились лабораторні дослідження. У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи акту медичного огляду із зазначенням клінічних ознак та даних лабораторного дослідження, сторона захисту наполягала на призначенні експертизи, про що заявила відповідне клопотання суду першої інстанції. При цьому захисник зазначив, що навіть у разі наявності такого акту він вважав би за необхідне проведення повторного дослідження.
Захисник також повідомив, що в той же день ОСОБА_1 повторно здав аналізи у тому ж медичному закладі, які, за твердженням сторони захисту, підтвердили відсутність наркотичних речовин в організмі. З метою витребування акту медичного огляду судом апеляційної інстанції було оголошено перерву.
У судовому засіданні 29 січня 2026 року адвокат Мазур М.В. просив долучити докази направлення адвокатського запиту щодо витребування відповідного акту, оскільки на момент розгляду справи відповідь на запит отримана не була.
Крім того, захисник звернув увагу суду на відсутність у матеріалах справи доказів належного повідомлення його як захисника про дату та час судового розгляду. За його словами, матеріали справи не містять жодної судової повістки, направленої на його адресу, попри те, що суду було достеменно відомо про його участь у справі як захисника ОСОБА_1., що підтверджується поданими клопотаннями та даними картки руху документів.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції.

З огляду на те, що на адвокатський запит захисника Мазура М.В. КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» не надало витребуваної інформації та копій документів, необхідних для перевірки достовірності висновку медичного огляду, останній заявив у судовому засіданні клопотання про витребування відповідних доказів у порядку, передбаченому процесуальним законом.
Суд апеляційної інстанції, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, задовольнив зазначене клопотання та витребував із КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» витяг з журналу реєстрації медичних оглядів, а також акт проведення медичного огляду ОСОБА_1 , на підставі якого було складено висновок № 001714 від 17 квітня 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначені документи витребувано з метою перевірки дотримання встановленої процедури проведення медичного огляду, повноти лабораторних досліджень та обґрунтованості зробленого висновку.
На виконання судового запиту на електронну адресу Київського апеляційного суду 04 лютого 2026 року надійшов лист від КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10», в якому містяться належним чином завірені копії документів щодо результату медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного 12 квітня 2025 року.

Мотиви суду апеляційної інстанції та застосовані норми права.

Вислухавши пояснення захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так, з матеріалів справи вбачається, що копію постанови від 02 липня 2025 року суд першої інстанції ОСОБА_1 та його захисникам не надсилав, в ЄДРСР забезпечено надання загального доступу до цього судового рішення 18 серпня 2025 року, а захисник ОСОБА_1 - адвокат Мазур М.В. звернувся з апеляційними скаргами 28 серпня 2025 року.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску захисником ОСОБА_1 - адвокатом Мазуром М.В. строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.
Вирішуючи питання щодо законності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного судового рішення, під час розгляду справи суд першої інстанції не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, та дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2025 року серії ЕПР1 № 310264 12 квітня 2025 року о 02 год 05 хв, площа Старонаводницька гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу КНП КМНКЛ «Соціотерапія» № 001714 від 17 квітня 2025 року.
Згідно вимог пунктів 2, 7 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Згідно положень п. п. 6, 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
При цьому, відповідно до вимог п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в редакції постанови № 690 від 13 червня 2024 року) (далі - Порядок), огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Згідно положень п. 9 розділу ІІІ Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 С протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. Для визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові. Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.
Із відповіді КНП «Київська міська лікарня № 10» від 04 лютого 2026 року вбачається, що огляд громадянина ОСОБА_1 проводився відповідно до Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Лабораторне дослідження біологічного середовища (сеча) ОСОБА_1 на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини Морфін (опіати), Марихуана (канабіноїди), Кокаїн, Амфетамін (фенілалкіламіни), Метамфетамін (фенілалкіламіни), 1,4 Бензодіазепін, Метадон, Барбітурати, МДМА (екстазі), Фенциклідін, Бупренорфін, Трамадол, Кетамін, Синтетична марихуана (К2), Мефедрон НСІ, 3,4- метилендіоксипіровалерон, Меткатінон, Альфа-піролідинопентіофенон (a-PVP), проведене 14.04.2025 у клініко-діагностичній лабораторії методом імунохроматографічного аналізу (ІХА) із застосуванням медичних виробів для діагностики in vitro «Швидкий тест на виявлення в сечі 18 видів наркотичних речовин» та методом газової хроматографії/мас-спектрометрії (ГХ/МС) з використанням газового хроматографа TRACE 1310 серійний номер 721000192 з масспектрометричним детектором ISQ 7000, серійний номер ISQ 72108012, виявило у біологічному середовищі (сеча) ОСОБА_1 канабіноїди.
Разом із тим, сторона захисту з моменту складання адміністративних матеріалів послідовно ставила під сумнів достовірність отриманих результатів та наполягала на проведенні повторного лабораторного дослідження зразка, відібраного відповідно до вимог Інструкції № 1452/735, яка передбачає відбір біологічного матеріалу у двох екземплярах, один із яких зберігається для можливості контрольного дослідження.
Сторона захисту заявляла відповідні клопотання як під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, що вбачається із відеозапису, так і в суді першої інстанції, однак такі клопотання фактично не були розглянуті по суті та не отримали належної процесуальної оцінки.
Під час апеляційного розгляду судом досліджено відеозапис, що міститься на другому оптичному носії, долученому до матеріалів справи.
Із зазначеного відеозапису вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції він перебував разом із захисником. Адвокат повідомив поліцейських про те, що того ж дня ними було проведено повторне дослідження біологічного зразка ОСОБА_1 , за результатами якого наркотичних речовин в організмі виявлено не було.
Незважаючи на це, працівник поліції повідомив, що адміністративний протокол буде складено виключно на підставі первинного висновку медичного огляду. При цьому захисник наполягав на необхідності врахування результатів повторного дослідження та дотримання вимог Інструкції і питав чи будуть робити повторне дослідження біологічних зразків.
До матеріалів справи було долучено лише висновок щодо результатів медичного огляду, без акту медичного огляду та інших первинних документів, які підтверджують порядок проведення такого огляду.
Суд першої інстанції, визнаючи результати первинного дослідження достатніми для висновку про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, не перевірив доводи захисту щодо необхідності проведення повторного лабораторного аналізу, не встановив, чи зберігався другий зразок біологічного матеріалу та не з`ясував можливість його дослідження.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що відмова у забезпеченні повторного лабораторного дослідження за наявності обґрунтованих заперечень сторони захисту позбавила останню можливості реалізувати право на ефективне збирання та подання доказів невинуватості, що має істотне значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 21 Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Також, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.
Тому, за наявності обґрунтованих заперечень сторони захисту та даних про проведення повторного дослідження з протилежним результатом, суд першої інстанції не забезпечив перевірку таких обставин, що виключає можливість визнання доказу беззаперечно достовірним.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Матеріалами справи підтверджується, що сторона захисту 02 липня 2025 року подала низку клопотань, зокрема про призначення повторної експертизи та проведення процесуальних дій, спрямованих на перевірку достовірності результатів медичного огляду. Однак зазначені клопотання були зареєстровані канцелярією суду лише 04 липня 2025 року, тобто після ухвалення постанови у справі, яка датована 02 липня 2025 року.
За таких обставин суд першої інстанції фактично не розглянув заявлені клопотання у встановленому процесуальному порядку та не надав їм жодної оцінки у мотивувальній частині постанови.
З огляду на те, що клопотання стосувалися проведення повторного лабораторного дослідження з метою перевірки наявності або відсутності в організмі ОСОБА_1 наркотичних речовин, їх своєчасний розгляд мав істотне значення для встановлення об`єктивної істини у справі. Невирішення судом таких клопотання та їх фактична реєстрація після постановлення рішення призвели до обмеження можливості сторони захисту реалізувати своє право на збирання та подання доказів невинуватості.
Таким чином, сторона захисту в межах установлених законом строків вживала заходів для доведення невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та ініціювала проведення повторного дослідження, однак через неналежну організацію роботи апарату суду та несвоєчасну реєстрацію процесуальних документів її право на захист було істотно порушене, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Зазначені обставини свідчать про наявність спору щодо достовірності результатів огляду вже на стадії складання матеріалів. Сторона захисту з моменту складання адміністративних матеріалів послідовно заявляла про необхідність проведення повторного лабораторного дослідження та перевірки достовірності первинного висновку, однак такі доводи не були належним чином враховані ні працівниками поліції, ні судом першої інстанції.
За таких умов апеляційний суд приходить до висновку, що порядок встановлення стану наркотичного сп`яніння не був дотриманий у повному обсязі, що ставить під сумнів допустимість та належність відповідного доказу.
Таким чином, враховуючи порушення визначеного законом порядку огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, що дає підстави вважати такий огляд недійсним, висновок суду першої інстанції про достатність доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_1 , є помилковим, а отже з огляду на те, що у діях останнього не вбачається складу указаного адміністративного правопорушення, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мазура Максима Васильовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Мазуру Максиму Васильовичу пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мазура Максима Васильовича задовольнити.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.А. Голуб