Справа № 127/33834/25
Провадження 2/127/7630/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/33834/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 27.10.2025 року і мотивований тим, що ТОВ «ФК «Гелексі» було фінансовою установою, яке здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг і з цією метою організувало сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.
09.05.2019 року в електронній формі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (23.06.2025 року назву було змінено на ТОВ «ФК «Гелексі») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, в електронній формі згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено договір позики № 74706 від 09.05.2019 року на суму 5 000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Сторони договору домовились про те, що стандартна процентна ставка становить 0, 01 % в день, розмір комісії складає 1, 9%, підвищена комісійна винагорода у випадку прострочення терміну платежу становить 3, 00 %.
На підставі договору № 04/08-17ПК від 04.08.2017 року, укладеним з ТОВ ФК «Елаєнс», яке надавало ТОВ ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку, на рахунок відповідача було перераховано кошти – 5 000 грн. на підставі договору позики, на рахунок, зазначений відповідачем при укладенні договору позики № 74706 від 09.05.2019 року.
Умови договору ТОВ виконало у повному обсязі, відповідач умов договору не виконав, кредитних коштів, відсотків та комісії не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. 
Станом на дату подання позову заборгованість становить 23 892,5 грн., з яких: 5 000 грн. – заборгованість за позикою, 18 892,5 грн. – заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
ТОВ «ФК «Гелексі» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 23 892,50 грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 2 423, 00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно, за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Гелексі» було фінансовою установою, яке здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг і з цією метою організувало сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.
09.05.2019 року в електронній формі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (23.06.2025 року назву було змінено на ТОВ «ФК «Гелексі») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, в електронній формі згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено договір позики № 74706 від 09.05.2019 року на суму 5 000 грн. (п.1.1.1), на споживчі потреби, з умовою сплати процентів – 0, 01 % в день від поточного залишку позики (п.1.1.2.1), комісії – 1, 5% в день від початкового розміру позики відповідно до п. 1.1.1 договору (п.1.1.2.2.), нарахуванням процентів за договором – за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.1.1.3), нарахування комісії – за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.1.1.4), строк повернення позики – 24.05.2019 року (термін платежу, п.1.1.5). Крім того, сторонами погоджено сплату комісійної винагороди за користування позикою – 825 грн.
Договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п.2.1).
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - /10668142/. Також сторонами погоджено та підписано графік платежів – до оплати одноразово 24.05.2019 року – 5 832, 50 грн. (в т.ч. позика – 5 000 грн., проценти за користування позикою – 7, 5 грн., комісійна винагорода за користування позикою – 825 грн.) 
На підставі договору № 04/08-17ПК від 04.08.2017 року, укладеним з ТОВ ФК «Елаєнс», яке надавало ТОВ ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку, на рахунок відповідача ( НОМЕР_1 , банк емітент ПриватБанк, номер транзакції в системі 1125434671, номер операції НОМЕР_2 ) було перераховано кошти – 5 000 грн. згідно договору позики, на рахунок, зазначений відповідачем при укладенні договору позики від 09.05.2019 року.
Умови договору ТОВ виконало у повному обсязі, відповідач умов договору не виконав, кредитних коштів, відсотків та комісії не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. 
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Судом встановлено, що за умовами договору позики № 74706 від 09.05.2019 року кредитні кошти – 5 000 грн. були надані відповідачу шляхом перерахування на його банківський картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк».
Договір укладений сторонами в електронній формі, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
В судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 09.05.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 договору позики № 74706 та отримання позичальником кредитних коштів – 5 000 грн.
На день розгляду справи судом заборгованість не погашена, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 74706 від 09.05.2019 року в загальному розмірі 23 892, 50 грн. 
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією в сумі 825 грн., суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. 
Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»  загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. 
Комісія в сумі 825 грн., пов`язана з наданням кредиту, була погоджена з відповідачем при укладенні договору від 09.05.2019 року, нарахована кредитором та облікована в день видачі кредиту, вказана у кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту тощо, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір (із застосуванням коеф. 0, 8) про що надав платіжну інструкцію № 1994 від 21.10.2025 року.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір – 2 422, 40 грн. за ставками 2025 року.
Правнича допомога позивачу у даній справі була надана адвокатом Рудзей Ю.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, акту № 74706 від 01.09.2025 року, за яким вартість правничої допомоги у даній справі – 5 000 грн. (правовий аналіз обставин спірних правовідносин – 1 год, вартістю 1 000 грн., складання позовної заяви, в т.ч. попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести – 3 години, вартість 3 000 грн., формування додатків до позовної заяви (письмові докази) – 1 год, вартість 1000 грн.).
Згідно п. 3 акту, оплата правничої допомоги адвокату клієнтом здійснюється протягом 3 робочих днів з дати набрання законної сили рішенням по суті справи за позовом ТОВ «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 . 
Разом з тим, враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, враховуючи ціну позову і співмірність гонорару із складністю справи та ціною позову, а також те, що справа була розглянута у відсутності представника позивача на підставі його заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу розмірі 3 000 грн. 
Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 512, 514, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» (ЄДРПОУ 441229318, інд.01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, б. 10/1) заборгованість за договором позики № 74706 від 09.05.2019 року в загальному розмірі 23 892 (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн. 50 коп., а також судові витрати: судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 11 лютого 2026 року.

Суддя: