ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/2415/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в адміністративній справі №340/2415/25 (головуючий суддя першої інстанції - Пасічник Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 11.04.2025 року звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 08.01.2025 року №0000/138/2405, №0000/137/2405, №0000/136/2405 про донарахування за 2022 рік податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 258192,60 грн., військового збору 21516,05 грн., за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи 340 грн. відповідно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі акту документальної невиїзної перевірки відповідачем зроблено висновок про отримання позивачем доходу з джерелом походження поза межами України протягом 2022 року, у зв`язку з чим у позивача виник обов`язок задекларувати вказані доходи, що не було зроблено, а тому прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення. Не погодившись з прийнятими рішеннями позивач вживала заходи щодо адміністративного оскарження рішень, але у задоволенні скарги було відмовлено. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті за відсутністю законних підстав, з порушенням установленого порядку та не у спосіб, передбачений законом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, апеляційна скарга фактично обґрунтована та містить доводи, викладені в позовній заяві.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 24.09.2025 року по11.11.2026 року та з 13.11.226 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період 20.01.2026 року по 12.02.2026 року та з 01.04.20206 року по 06.04.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою, громадянка України.
Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах здійснює контроль та реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
В період з 09.12.2024 року по 11.12.2024 року контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року.
Підставою для проведення перевірки позивача став лист Державної податкової служби України від 02 жовтня 2024 року №27331/7/99-00-24-04-03-07 надісланий Головним управлінням ДПС в областях (у тому числі Головному управлінню ДПС у Кіровоградській області) та м. Києві, яким поінформовано про надану компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку, передбаченому Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 року, про одержання доходів фізичними особами резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans за 2020-2022 роки.
За результатами проведеної перевірки 18.12.2024 року контролюючим органом складено акт №17643/11-28-24-25/3544613940, висновками якого встановлено порушення позивачем:
- п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49, ст.179 Податкового кодексу - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік до контролюючого органу;
- п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п. 170.11.1 п.170.11 ст.170 Податкового кодексу, в результаті чого донараховано податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 2022 рік на загальну суму 206554,08 грн.;
- п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу, в результаті чого донараховано податкове зобов`язання по військовому збору за 2022 рік на загальну суму 17212,84 грн. (а.с.16-19).
На підставі акту перевірки відповідачем 18.01.2025 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №0000/138/2405, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 258192,60 грн. з яких 206554,08 грн. основне зобов`язання, 51638,52 грн. штрафні (фінансові) санкції;
- №0000/137/2405, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 21516,05 грн., з яких 17212,84 грн. основне зобов`язання, 4303,21 грн. штрафні (фінансові) санкції;
- №0000/136/2405, яким нараховано штрафні санкції в розмірі 340 грн. за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік (а.с.12-15).
Позивачем вживались заходи щодо адміністративного оскарження прийнятих рішень до ДПС України. Рішенням ДПС України №7366/6/99-00-06-01-02-06 від 14.03.2025 року скаргу залишено без задоволення, прийняті рішення без змін (а.с.20-22).
Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржила такі рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пунктом 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 ПК України, пунктом 75.1 якої встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно тексту акту перевірки відповідно інформації компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, на яку йде посилання в листі ДПС України від 02.10.2024 року №27331/7/99-00-24-04-03-07, а відомостей центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб, позивач - ОСОБА_2 протягом 2022 року отримала від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» грошові кошти в розмірі 31380 доларів США.
Доказів сплати позивачем податків з отриманого доходу в країні її походження, з метою застосовування положень Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 року, не надано. Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2022 рік до податкового органу не подана, податок з доходів фізичних осіб з суми, отриманого доходу не нараховано та не сплачено.
Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовано.
Підпунктом 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України визначено, що у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Пунктом 167.1.ст. 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Згідно із п. 164.4 ст. 164 ПК України під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом НБУ, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
Також зазначені доходи є об`єктом оподаткування військовим збором (п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК).
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що є доведеним факт отримання позивачем доходу з джерелом походження за межами України, але при цьому вказаний дохід позивачем не декларувався, обов`язкові податки і платежі не сплачено, тому відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
В апеляційній скарзі позивач посилається на ту обставину, що стаття 164 ПК України містить перелік операцій, що є базою оподаткування платника податку та підлягають оподаткуванню за п.п.170.11.1 п.170.1 ст.170 ПК України за створення контенту на платформі OnlyFans жоден пункт ст.164 до даних операцій не відноситься та не зазначений, хоча у висновку акту зазначено п.п.«д» 164.2.20 п.164.2 ст.164, де такий пункт «д» відсутній, а п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 передбачає інші доходи.
Дійсно, в акті перевірки зазначено про порушення п.п.«д» 164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України, проте акт перевірки не є та не може бути предметом оскарження. 
В даній справі предметом оскарження є податкові повідомлення, рішення, в тому числі №0000/138/2405, яке прийнято у зв`язку із порушенням позивачем п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п.170.11.1 п.170.11 ст.170 Податкового кодексу, в результаті чого донараховано податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 2022 рік на загальну суму 206554,08 грн. (а.с.12).

Крім того, згідно описової частини акту перевірки контролюючим органом встановлено та описано порушення позивачем саме п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164 та інш. ПК України, а тому колегія суддів вважає зазначене у висновках акту перевірки посилання на п.п.«д» 164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України технічною опискою. 
Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. 
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в адміністративній справі №340/2415/25 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в адміністративній справі №340/2415/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Сафронова