ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року Справа № 915/1202/24 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
представників прокуратури: Цвікілевич Н.В.,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача: Компанійця О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області,
в інтересах держави в особі:
1) Південного офісу Держаудитслужби,
2) Вільнозапорізької сільської ради,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”,
про: визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення безпідставно сплачених коштів,-
в с т а н о в и в:

Керівник Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Вільнозапорізької сільської ради звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, з такими вимогами: 
- визнати недійсною додаткову угоду від 26.08.2022 №2 до договору від 04.01.2022 №55/113 про постачання електричної енергії, укладену між Вільнозапорізькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”;
- визнати недійсною додаткову угоду від 19.09.2022 №3 до договору від 04.01.2022 №55/113 про постачання електричної енергії, укладену між Вільнозапорізькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”;
- визнати недійсною додаткову угоду від 17.10.2022 №4 до договору від 04.01.2022 №55/113 про постачання електричної енергії, укладену між Вільнозапорізькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” на розрахунковий рахунок Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 89264,78 грн.
В обгрунтування позовних вимог прокурор вказує, що при укладенні між Вільнозапорізькою сільською радою та відповідачем спірних додаткових угод до договору про постачання електричної енергії було порушено вимоги п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», якою встановлене обмеження щодо максимального збільшення ціни за одиницю товару після укладення договору на рівні 10%, а саме безпідставно змінено ціну електроенергії у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі та надмірно сплачено 89264,78 грн бюджетних коштів.
Ухвалою суду від 07.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 06.11.2024. 
Відповідач заперечує проти задоволення вимог прокурора посилаючись на те, що прокурор безпідставно посилається на невідповідність оспорюваних додаткових угод вимогам п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки цим Законом у редакції, яка діяла в період дії договірних взаємовідносин сторін, прямо передбачено можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару та одночасно жодним чином не обмежено загального відсотка підвищення такої ціни. Окрім того, зауважує, що відповідач з урахуванням норм Закону України «Про публічні закупівлі», збільшував ціну товару саме на той відсоток, на який відбулося коливання цін, але не більше ніж граничний розмір, визначений Законом. При підписані додаткових угод та підтвердження зростання цін було враховано найбільш оптимальне визначення періоду, який має братися для визначення коливань ціни. До того ж п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» не забороняється застосування ч.3 ст.631 ЦК України. Динаміка збільшення ринкової ціни на електричну енергію у довідках Торгово-промислової палати України є послідовною та очевидною. Зміна ціни на ринку електричної енергії протягом строку дії договору була непрогнозована для відповідача та не могла бути передбачена ним при укладенні договору про постачання електричної енергії.
06.11.2024, 02.12.2024 та 14.01.2025 судом відкладалось підготовче засідання відповідно на 02.12.2024, 14.01.2025 та 03.02.2025.
Ухвалою суду від 03.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2025.
Ухвалою суду від 03.03.2025 зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення повного тексту постанови.
Ухвалою суду від 06.01.2026 поновлено провадження у справі та судове засідання призначено на 12.02.2026.
12.02.2026 та 05.03.2026 судом відкладався розгляд справи відповідно на 05.03.2026 та 18.03.2026.
До того ж, ухвалою суду від 05.03.2026 відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та встановлено наявність підстав представництва прокуратурою інтересів держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Вільнозапорізької сільради у даній справі.
Позивачі явку повноважних представників у ході розгляду справи та в судове засідання 18.03.2026 не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник прокуратури вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а представник відповідача заперечував проти задоволення вимог прокурора.
У судовому засіданні 18.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
У судовому засіданні 27.03.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. 
З початку військової агресії російської федерації проти України активні бойові дії ведуться на території Миколаївської області та міста Миколаєва. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги і планові, аварійні та екстрені відключення електроенергії по місту Миколаєву, Господарський суд Миколаївської області, працюючи з обмеженнями у здійсненні правосуддя, не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи №915/1202/24, в межах строку передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно, справа розглянута судом в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
15.11.2021 Вільнозапорізькою сільською радою на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» оприлюднено оголошення про проведення процедури відкритих торгів щодо закупівлі товару за предметом «ДК 021:2015-09310000-5: Електрична енергія» (ідентифікаційний номер закупівлі UA-2021-11-15-015121-a). 
Джерелом фінансування зазначеної закупівлі згідно оприлюдненого Вільнозапорізькою сільською радою на веб-порталі «Prozorro» плану закупівлі є кошти місцевого бюджету.
Участь у відкритих торгах із закупівлі вказаного товару взяло три учасники - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» з остаточною ціновою пропозицією 1476000 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» з остаточною ціновою пропозицією 1872000 грн та Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» з остаточною ціновою пропозицією 1933650 грн. 
Уповноваженою особою замовника найбільш економічно вигідною визнано пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та прийнято рішення щодо оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти з вказаним товариством договір. 
За наслідками процедури закупівлі 04.01.2022 між Вільнозапорізькою сільською радою, як споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», як постачальником, укладено договір №55/113 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір). 
Положеннями п.2.1 Договору, з врахуванням листа Вільнозапорізької сільської ради №1380/02.7-09 від 25.07.2024 передбачено, що постачальник зобов`язується поставити у 2022 році споживачу товар за ДК 021:2015-09310000-5 - електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. 
Відповідно до п.3.1 Договору з врахуванням листа Вільнозапорізької сільської ради №1380/02.7-09 від 25.07.2024, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є Додатком №1 до Договору, відповідно до якої початком постачання визначено - 01.01.2022. 
У заяві приєднанні вказано, що з моменту її акцептування споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що ціна цього договору становить 1476000 грн, у тому числі ПДВ 246000 грн. 
Згідно п.5.2 Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії (з урахуванням послуг з передачі) згідно з обраною споживачем Комерційною пропозицією, яка є Додатком №2 до Договору (далі – Комерційна пропозиція). 
Відповідно до п.1 Комерційної пропозиції ціна за 1 кВт/год становить 3,075 грн без ПДВ (ціна за 1 кВт/год становить 3,69 грн з ПДВ). 
Пунктом 9 Комерційної пропозиції визначено, що загальний обсяг постачання електроенергії на 2022 рік становить 400000 кВт/год. 
Згідно п.13.1 Договору, такий договір набирає чинності з моменту підписання, а в частині постачання електричної енергії з 01.01.2022 і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного їх завершення.
Пунктом 13.7 Договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, одним із яких є збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. 
Відповідно до п.2.1 Комерційної пропозиції, збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни на електричну енергію на ринку РДН (за декаду або за місяць) у разі коливання ціни такого товару на ринку РДН (за декаду або за місяць) здійснюється за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Підтвердженням факту коливання ціни електричної енергії на ринку РДН є довідки Торгово-промислової палати України та/або її регіональних представництв щодо коливань (зміни) середньозважених цін на РДН в ОЕС України (подекадно або за місяць) або інформація з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua щодо середньозважених цін на РДН (подекадно або за місяць) у вигляді, завірених підписом уповноваженої особи сторони, роздрукованих аналітичних матеріалів з електронної сторінки мереж Інтернет. Для розрахунку коливання ціни за одиницю товару сторони використовують ціну електроенергії постачальника станом на дату проведення аукціону (укладення договору) або на дату останнього перегляду ціни в договорі.
Додатковою угодою №1 від 31.01.2022 ціна електричної енергії по Договору з 01.01.2022 збільшена з 3,69 грн до 3,752052 грн з ПДВ за 1 кВт/год у зв`язку із затвердженням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2454 від 01.12.2021, відповідно до якої з 01.01.2022 збільшився тариф з передачі електричної енергії з 0,29393 грн за 1 кВт/год до 0,34564 грн за 1 кВт/год. 
Відповідно до п.2 такої додаткової угоди обсяги постання електричної енергії на 2022 рік зменшено на 6616 кВт/год, внесено зміни до п.9 Комерційної пропозиції, якими встановлено, що обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік становлять 393384 кВт/год.
Прокурор стверджує, що додатковою угодою №1 від 31.01.2022 сторони підвищили ціну електричної енергії у порівнянні із ціною, визначеною у основному Договорі, в межах максимального ліміту у 10%.
Додатковою угодою №2 від 26.08.2022 сторонами внесено зміни до Комерційної пропозиції та встановлено, що з 10.08.2022 ціна електричної енергії за 1 кВт/год становить 4,0854 грн з ПДВ. 
Відповідно до п.2 такої додаткової угоди сторони зменшили обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік на 379432 кВт/год та внесли відповідні зміни до Комерційної пропозиції.
Прокурор стверджує, що таким чином, ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла з 3,752052 грн до 4,0854 грн з ПДВ, тобто на 10,36% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою №1 від 31.01.2022 до Договору.
Підставою для укладання даної додаткової угоди стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №505/22 від 16.08.2022, в якій зазначено, що відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Оператор ринку», середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу вперед» (РДН) в торговій зоні об`єднаної енергетичної системи України (далі – ОЕС України), які склалися за 01.08.2022 (2724,35 грн/МВт.год) у порівнянні з цінами на 10.08.2022 (3012,58 грн/МВт.год), зросли на 10,58%.
Додатковою угодою №3 від 19.09.2022, з урахуванням листа Вільнозапорізької сільської ради від 25.07.2024, сторонами внесено зміни до Комерційної пропозиції та встановлено, що з 01.09.2022 ціна електричної енергії за 1 кВт/год становить 4,45210 грн з ПДВ. 
Відповідно до п.2 такої додаткової угоди сторони домовились зменшити обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік до 347479 кВт/год та внесли відповідні зміни до Комерційної пропозиції.
Прокурор стверджує, що таким чином, ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла з 4,0854 грн до 4,45210 грн з ПДВ, тобто на 10,33% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою №2 від 26.08.2022.
Підставою для укладання даної додаткової угоди стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №635/22 від 13.09.2022, в якій зазначено, що відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Оператор ринку», середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу вперед» (РДН) в торговій зоні ОЕС України, які склалися станом на 01.09.2022 (3225,50 грн/МВт.год) у порівнянні з цінами на 10.09.2022 (3568,23 грн/МВт.год) зросли на 10,63%.
Додатковою угодою №4 від 17.10.2022 сторонами внесено зміни до Комерційної пропозиції та встановлено, що з 01.10.2022 ціна електричної енергії за 1 кВт/год становить 4,855428 грн з ПДВ. 
Відповідно до п.2 такої додаткової угоди сторони домовились зменшити обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік до 362387 кВт/год та внесли відповідні зміни до Комерційної пропозиції.
Прокурор стверджує, що таким чином, ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла з 4,45210 грн до 4,855428 грн з ПДВ, тобто на 10,30% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою №3 від 19.09.2022.
Підставою для укладання даної додаткової угоди стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №733/22 від 05.10.2022, в якій зазначено, що відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Оператор ринку», середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу вперед» (РДН) в торговій зоні ОЕС України, які склалися за серпень 2022 року (2993,06 грн/МВт.год) у порівнянні з цінами на вересень 2022 року (3503,26 грн/МВт.год) зросли на 17,05%.
Прокурор стверджує, що загалом додатковими угодами №2 від 26.08.2022, №3 від 19.09.2022, №4 від 17.10.2022 ціну за 1 кВт/год збільшено з 3,752052 грн до 4,85543 грн з ПДВ, тобто, на 30,99% в порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою №1 від 31.01.2022, а обсяг поставки товару зменшено.
Прокурор вважає, що при укладенні між Вільнозапорізькою сільською радою та відповідачем спірних додаткових угод до договору про постачання електричної енергії було порушено вимоги п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», якою встановлене обмеження щодо максимального збільшення ціни за одиницю товару після укладення договору на рівні 10%, а саме безпідставно змінено ціну електроенергії у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі та надмірно сплачено 89264,78 грн бюджетних коштів.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.
Наявність підстав представництва прокуратурою інтересів держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Вільнозапорізької сільради у даній справі судом встановлено в ухвалі від 05.03.2026.
Щодо суті спору, суд дійшов таких висновків.
У абзаці 2 ч.3 ст.6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі».
Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Законом №1530-ІХ від 03.06.2021 внесено зміни до Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону №114-ІХ) та викладено п.2 ч.5 ст.41 цього Закону в такій редакції: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії».
Внесеними Законом №1530-IX змінами у першому реченні п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» слова «підписання договору про закупівлю» замінені словами «підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару», а друге речення після слів «дизельного пального» доповнено словом «природного». Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10% залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції Закону №114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону №1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону №1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Іншими словами, зміни та доповнення до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», внесені Законом №1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом №1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції Закону №1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Філологічне тлумачення п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж, визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 по справі №920/19/24.
До того ж, судом прийнято до уваги, що підставою для укладення додаткової угоди №2 від 26.08.2022 стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №505/22 від 16.08.2022, яка містить інформацію про середньозважені ціни на електроенергію на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС України, станом на 01.08.2022 в порівнянні з цінами станом на 10.08.2022, тобто порівнюються середньозважені ціни за два календарні дні. 
Підставою для укладення додаткової угоди №3 від 19.09.2022 стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №635/22 від 13.09.2022, яка містить інформацію про середньозважені ціни на електроенергію на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС України, станом на 01.09.2022 в порівнянні з цінами станом на 10.09.2022, тобто порівнюються середньозважені ціни за два календарні дні.
Таким чином, цінові довідки, які були підставою для укладення додаткових угод №2 від 26.08.2022, №3 від 19.09.2022 порівнюють лише орієнтовний рівень цін станом на конкретні дати (01.08.2022 в порівнянні з 10.08.2022, 01.09.2022 в порівнянні з 10.09.2022), однак не відображають інформацію, яка надає можливість прослідкувати динаміку цін та встановити її рух у бік збільшення або зменшення в підтвердження коливання ціни на товар, а тому суд приходить до висновку, що необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованим та такою, що підтверджена належними доказами.
Враховуючи, що додатковими угодами №2 від 26.08.2022, №3 від 19.09.2022, №4 від 17.10.2022 до Договору №55/113 від 04.01.2022 про постачання електричної енергії передбачено підвищення цін на електричну енергію сукупно на 30,99%, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Згідно ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання сторонами вказаних вимог є підставою для визнання недійсним правочину. 
Таким чином, вбачаються підстави для визнання недійсними додаткових угод №2 від 26.08.2022, №3 від 19.09.2022, №4 від 17.10.2022 до Договору №55/113 від 04.01.2022 про постачання електричної енергії, на підставі яких неправомірно підвищено ціни на електричну енергію.
За приписами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Правовим наслідком недійсності додаткових угод є втрата ними чинності з моменту їх укладення та повернення до редакцій договору №55/113 від 04.01.2022 про постачання електричної енергії, що передували підписанню відповідних додаткових угод.
Відповідно до ч.1 ст.670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Загалом за договором №55/113 від 04.01.2022 про постачання електричної енергії Вільнозапорізькою сільрадою сплачено на користь ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” 1373532,16 грн за фактичними цінами (тарифами), встановленими на підставі додаткових угод №2 від 26.08.2022, №3 від 19.09.2022, №4 від 17.10.2022, які підлягають визнанню недійсними.
Водночас, суд дійшов висновку, що Вільнозапорізька сільрада мала сплатити на користь ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” 1284267,38 грн за фактичною ціною (тарифом), встановленим на підставі додаткової угоди №1 від 31.01.2022 до договору №55/113 від 04.01.2022 про постачання електричної енергії.
Таким чином, внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткових угод, які визнаються судом недійсними, Вільнозапорізька сільрада надмірно сплатила ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” 89264,78 грн, відтак на підставі ч.1 ст.670 ЦК України має право вимагати від постачальника електричної енергії повернення вказаної суми.
Враховуючи вищезазначене, та наявність правових підстав для визнання недійсними додаткових угод №2 від 26.08.2022, №3 від 19.09.2022, №4 від 17.10.2022 до договору №55/113 від 04.01.2022 про постачання електричної енергії, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія” на користь Вільнозапорізької сільради 89264,78 грн надмірно сплачених коштів за таким договором у судовому порядку.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами всі обставини, на які він посилався, як на підставу позову, в зв`язку з чим суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав, наведених вище.
Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду від 26.08.2022 №2 до договору від 04.01.2022 №55/113 про постачання електричної енергії, укладену між Вільнозапорізькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
3. Визнати недійсною додаткову угоду від 19.09.2022 №3 до договору від 04.01.2022 №55/113 про постачання електричної енергії, укладену між Вільнозапорізькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
4. Визнати недійсною додаткову угоду від 17.10.2022 №4 до договору від 04.01.2022 №55/113 про постачання електричної енергії, укладену між Вільнозапорізькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” (54055, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1; ідент.код 42129888) на розрахунковий рахунок Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області (55650, Миколаївська обл., Баштанський р-н, Вільнозапорізька СТГ, с.Вільне Запоріжжя, вул.Москаленка, буд.35; ідент.код 04375671) надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 89264,78 грн.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” (54055, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1; ідент.код 42129888) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28; ідент.код 02910048) 9689,60 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено 08.04.2026.

Суддя М.В.Мавродієва