СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Харків Справа №922/153/22 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О. , суддя Стойка О.В.
за участі секретаря судового засідання Гаркуша О.Л.
за участю представників сторін:
прокурора — Ногіна О.М. (в залі суду) - посвідчення №072833 від 01.03.2023
1-го відповідача, 2-го відповідача (Харківська міська рада, Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ) — Буряковська О.Ю. (в залі суду)- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Посадова інструкція від 26.02.2020
3-го позивача — не з`явився
4-го позивача ( ОСОБА_1 ) — Репетун К.В. (в залі суду) - ордер серія ВІ №1368491 від 26.01.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність №1815 від 08.08.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№181Х/3), апеляційної скарги Харківської міської ради (вх.№261Х/3), та апеляційної скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх.262Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 06.01.2026
у справі №922/153/22 (суддя Жиляєв Є.М., повне рішення складено 16.01.2026)

за позовом Керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області
до відповідачів:
1. Харківської міської ради, м. Харків,
2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,
3. ОСОБА_2 , м. Харків,
4. ОСОБА_1 , м. Харків
про визнання незаконним та скасування додатку до рішення; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, скасувавши його державну реєстрацію; витребування нежитлових приміщень та припинення права власності

ВСТАНОВИВ:

Керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою за вих.54-111-22 від 14.01.2022 до відповідачів: 1. Харківської міської ради, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 3. ОСОБА_2 , 4. ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування додатку до рішення; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, скасувавши його державну реєстрацію; витребування нежитлових приміщень та припинення права власності.
21.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від прокуратури надійшла заява про зміну предмета позову (вх. №24404), в якій прокуратура просить вважати правильними наступні вимоги позовної заяви: 1. Витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) нежитлові приміщення першого поверху № 14-1, 14-1а, 14-1б, 14-2 житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 31,3 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 2. Судові витрати покласти на відповідачів.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.01.2026 у справі №922/153/22 позов задоволено повністю. Витребувано у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) нежитлові приміщення першого поверху № 14-1, 14-1а, 14-1б, 14-2 житлового будинку літ. “Б-2” загальною площею 31,3 кв.м, що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Кооперативна, 28, а Харківську міську раду (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7; код ЄДРПОУ 04059243) зобов`язати прийняти вказані приміщення. Стягнуто з Харківської міської ради (61003, м.Харків, майдан Конституції, 7, код ЄДРПОУ 04059243) на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 620,25 грн судового збору. Стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м.Харків, майдан Конституції, 16; код ЄДРПОУ 14095412) на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 620,25 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 620,25 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 620,25 грн. судового збору.
Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.01.2026 у справі №922/153/22 та ухвалити нове, яким відмовити у позові Керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області про витребування у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) нежитлових приміщень першого поверху № 14-1, 14-1а, 14-1б, 14-2 житлового будинку літ. “Б-2” загальною площею 31,3 кв.м, що розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язання Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7; код ЄДРПОУ 04059243) прийняти вказані приміщення - відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність у прокурора правових підстав для представництва інтересів держави у даній справі, тоді як відповідний орган місцевого самоврядування не позбавлений можливості самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів;
- господарський суд безпідставно відхилив заяву про застосування строку позовної давності, оскільки, на думку апелянта, перебіг такого строку розпочався з моменту відчуження спірного майна у 2018 році, а обставини, пов`язані з досудовим розслідуванням та внутрішньою організацією діяльності органів прокуратури, не є поважними причинами для його пропуску;
- місцевий суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про незаконність приватизації спірного майна шляхом викупу, не врахувавши, що орендар мав переважне право на придбання такого майна;
- господарський суд безпідставно задовольнив вимоги про витребування майна, не врахувавши доводи апелянта про його статус добросовісного набувача та наявність зареєстрованого права власності;
- судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, зокрема щодо оцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, в зв`язку з несплатою судового збору у відповідному розмірі та відсутністю доказів на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів відповідачу-3- ОСОБА_2 . Витребувано матеріали справи №922/153/22 з Господарського суду Харківської області.
10.02.2026 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/153/22.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ; встановлено строк до 06.03.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 06.03.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України; призначено справу до розгляду на 07.04.2026. Явку учасників справи визнано не обов`язковою.
Перший відповідач, Харківська міська рада, також не погодившись із прийнятим рішенням, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.01.2026 у справі №922/153/22 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема статті 203, 215 Цивільного кодексу України та положення законодавства про приватизацію, дійшовши помилкового висновку про незаконність відчуження спірного майна;
- господарський суд не врахував, що рішення Харківської міської ради про відчуження об`єкта комунальної власності прийняте в межах наданих законом повноважень органу місцевого самоврядування, а сама процедура приватизації здійснена відповідно до Програми приватизації та вимог законодавства;
- суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для приватизації майна шляхом викупу, не врахувавши, що орендар мав право на викуп орендованого майна, а чинне законодавство не встановлює обмежень щодо застосування такого способу приватизації у спірних правовідносинах;
- судом неправильно застосовано норми цивільного законодавства щодо витребування майна, не врахувавши, що спірне майно вибуло з володіння територіальної громади на підставі правочину, укладеного за рішенням уповноваженого органу, а відтак відсутні підстави для застосування віндикаційного способу захисту;
- судом не враховано правову позицію щодо захисту права власності добросовісного набувача, зокрема положення статей 387, 388 Цивільного кодексу України та практику Верховного Суду, і не надано належної оцінки обставинам набуття апелянтом права власності на спірне майно;
- суд безпідставно відхилив доводи відповідачів щодо пропуску прокурором строку позовної давності, не врахувавши, що такий строк розпочався з моменту державної реєстрації права власності на спірне майно у 2018 році, а наведені прокурором обставини не є поважними причинами для його поновлення;
- допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та неправильного вирішення спору.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.02.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, в зв`язку з несплатою судового збору у відповідному розмірі.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради; встановлено строк до 06.04.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 06.04.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України; призначено справу до розгляду на 07.04.2026. Явку учасників справи визнано не обов`язковою.
Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, також не погодившись із прийнятим рішенням, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.01.2026 у справі №922/153/22 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги Управління комунального майна та приватизації зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо незаконності відчуження спірного майна, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема положення Цивільного кодексу України та законодавства про приватизацію, а також не врахував, що рішення Харківської міської ради про приватизацію прийнято в межах наданих законом повноважень та відповідно до Програми приватизації. Скаржник наполягає на правомірності застосування способу приватизації шляхом викупу орендарем, посилаючись на наявність у нього відповідного права, та заперечує висновки суду щодо відсутності підстав для такого викупу. Крім того, апелянт вказує на неправильне застосування судом норм, що регулюють витребування майна, та безпідставне ігнорування обставин набуття спірного майна добросовісним набувачем, право власності якого зареєстровано у встановленому законом порядку. Окремо скаржник зазначає про пропуск прокурором строку позовної давності, який, на його думку, почався з моменту державної реєстрації права власності на спірне майно у 2018 році, та відсутність поважних причин для його поновлення. Вказані доводи за своїм змістом є аналогічними доводам, наведеним у апеляційній скарзі Харківської міської ради.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.02.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 апеляційну скаргу 2-го відповідача залишено без руху, в зв`язку з несплатою судового збору у відповідному розмірі.
У відповідності до Витягу із табелю обліку використання робочого часу суддів Східного апеляційного господарського суду, суддя-доповідач Істоміна О.А. перебувала у відпустці по 25.03.2026 включно.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Об`єднано апеляційні скарги Азаркіної Ірини Сергіївни (вх.№181Х/3), Харківської міської ради (вх.№261Х/3) та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх.№262Х/3) в одне апеляційне провадження для їх сумісного розгляду. Встановлено строк до 06.04.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 06.04.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України; призначено справу до розгляду на 07.04.2026. Явку учасників справи визнано не обов`язковою.
06.04.2026 через електронну систему “Електронний Суд” від Харківської обласної прокуратури надійшли відзив на апеляційну скаргу (вх.№3883 від 07.04.2026), в якому прокурор просить апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.
Аргументуючи свою позицію у справі, прокурор зазначає наступне:
- прокурор звернувся до суду як самостійний позивач, оскільки Харківська міська рада, яка є органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів територіальної громади, у даному випадку сама є порушником таких інтересів та відповідачем у справі, що виключає можливість її звернення до суду;
- представництво інтересів держави у даному випадку здійснено у виключному випадку з урахуванням субсидіарної ролі прокурора та за наявності суспільного інтересу у відновленні законності при відчуженні комунального майна;
- спірне майно вибуло з комунальної власності з порушенням вимог законодавства про приватизацію, оскільки було безпідставно застосовано спосіб приватизації шляхом викупу без наявності передбачених законом умов;
- фізична особа-підприємець Геворк`ян А.О. не здійснювала невід`ємних поліпшень орендованого майна, а у матеріалах приватизаційної справи, звіті про оцінку майна, договорі купівлі-продажу та інших документах відсутні будь-які відомості про такі поліпшення;
- до органу приватизації не подавались документи, передбачені п. 2.2 Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, необхідні для підтвердження права на викуп;
- обрання способу приватизації шляхом викупу фактично призвело до уникнення проведення конкурентного продажу (аукціону чи конкурсу), що суперечить меті та принципам приватизації щодо забезпечення максимального надходження коштів до бюджету;
- відповідачі були обізнані про відсутність підстав для викупу, однак все одно здійснили відчуження майна у такий спосіб;
- прокурором не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення вимог законодавства стало відомо лише після отримання та дослідження матеріалів кримінального провадження, а не з моменту укладення спірних правочинів;
- витребування спірного майна є належним способом захисту, оскільки майно вибуло з комунальної власності поза волею територіальної громади внаслідок порушення встановленого законом порядку приватизації.
В судовому засіданні 07.04.2026 приймають участь представник 1-го та 2-го відповідачів Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - Буряковська О.Ю, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та висловила непогодження із рішенням суду першої інстанції; представник 4-го відповідача — Репетун К.В., яка також підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції. Представник прокуратури Ногіна О.М., яка підтримала відзив на апеляційні скарги, просила залишити їх без задоволення, в той час як рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Третій відповідач Геворк`ян А.О. не направила свого представника в судове засідання, попри вжиті судом заходи з належного повідомлення. 
Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи наявні процесуальні документи сторін, в яких останні висловили свою правову позицію, а також інші документи, необхідні для прийняття обґрунтованого рішення зі спору. Явка учасників справи у призначене засідання обов`язковою судом не визнавалася, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційних скаргах, відзивах на апеляційну скаргу доводи, заслухавши прокурора, представників сторін, присутніх в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Новобаварською окружною прокуратурою м.Харкова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017221080000002 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, яке стосується фактів службового підроблення під час проведення оцінки та відчуження об`єктів комунального майна Харківською міською радою.
У межах зазначеного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.02.2019 у справі №639/687/19 в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради було вилучено низку приватизаційних справ, у тому числі матеріали щодо приватизації нежитлових приміщень першого поверху, розташованих за адресою: м.Харків, вул.Кооперативна, 28.
Вивченням вказаної справи було встановлено, що 10.04.2017 укладено договір оренди №1951 між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради (Орендодавець) та ФОП Геворк`ян Анастасією Олексіївною (Орендар) про оренду нежитлових приміщення першого поверху №14-1, 14-1а, 14-16, 14-2 житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 31,3 кв.м., за адресою: м.Харків, вул.Кооперативна, 28, які на підставі свідоцтва про право власності (індексний номер: 12165573 від 04.11.2013) належали до комунальної власності територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради.
При цьому, за умовами Договору оренди вартість об`єкту оренди визначається на підставі висновку про вартість майна і складає 84.600,00 грн без ПДВ станом на 29.12.2016 (п. 3.1. Договору оренди).
Орендар зобов`язаний здійснювати поточний ремонт за письмовою згодою орендодавця. За свій рахунок здійснювати капітальний ремонт за письмовою згодою орендодавця при наявності узгодженої проектно-кошторисної документації та дозволу, отриманого відповідно з чинним законодавством. Здійснювати реконструкцію орендованого майна за письмовою згодою орендодавця за свій рахунок за окремими проектами, які розроблені спеціалізованими проектними організаціями і узгоджені з управлінням містобудування і архітектури Харківської міської ради до початку проведення робіт, при наявності дозволу, отриманого відповідно з діючим законодавством (п. 4.8 Договору оренди).
Орендар має право за письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта у власність. Поліпшення, зроблені без згоди орендодавця, які неможливо відокремити без пошкодження орендованого майна, не породжують зобов`язання орендодавця відшкодувати їх вартість (п. 5.3. Договору оренди).
Договір діє з 10.04.2017 до 10.03.2020 (п. 10.1. Договору оренди).
07.11.2017 ФОП Геворк`ян А.О. звернулась до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом (вх. №16656 від 07.11.2017), у якому просила дозволити приватизацію вказаних приміщень. При цьому, прокурором у позові наголошено про те, що до вказаного листа не було долучено жодних документів, які б надавали право на таку приватизацію.
21.02.2018 Харківською міською радою, за результатами розгляду вказаного листа, прийнято рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» №1008/18, відповідно до п.38 Додатку якого міська рада дозволила приватизувати вказаний об`єкт нерухомого майна шляхом викупу.
28.02.2018 на виконання вказаного рішення ФОП Геворк`ян А.О. до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради подала заяву №3605 про приватизацію.
28.02.2018 ФОП Геворк`ян А.О. звернулась до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом №б/н (вх.№ 3356 від 28.02.2018), у якому просить оцінку для приватизації вказаного майна провести суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Копійко В.Л.
28.02.2018 в свою чергу на виконання вказаного листа Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради звертається до суб`єкта оціночної діяльності Копійко В.Л. листом №2592 з пропозицією провести оцінку вказаних нежитлових приміщень, на підставі договору з ФОП Геворк`ян А.О.
28.02.2018 ФОП Копійко Л.В. складено звіт про оцінку майна від, відповідно до якого вартість вказаного майна станом на 28.02.2018 без ПДВ складає 64.900,00 грн.
Прокурором у позові зауважено про те, що у вказаному звіті відсутні будь-які відомості про те, що проводились ремонтні роботи у вказаних нежитлових приміщеннях, в тому числі невід`ємні поліпшення.
29.05.2018 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Геворк`ян А.О. укладено Договір купівлі-продажу №5571-В-С, відповідно до якого ФОП Геворк`ян А.О. приватизувала вказані нежитлові приміщення за 64.900,00 грн без ПДВ (разом з ПДВ за 77.880,00 грн).
31.05.2018 складено Акт прийому-передачі №5571-В-С, який засвідчує факт передачі за вищевказаним Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху №14-1, 14-1а, 14-16, 14-2 у житловому будинку літ. «Б-2», загальною площею 31,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та факт сплати коштів у повному обсязі за цим договором.
21.06.2018 за Геворк`ян А.О. зареєстровано право власності на нежитлові приміщення першого поверху №14-1, 14-1а, 14-16, 14-2 у житловому будинку літ. «Б-2», загальною площею 31,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 рішенням приватного нотаріуса Гаврилової С.А. Харківського міського нотаріального округу Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41719626, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
При цьому у Договорі купівлі-продажу №5571-В-С зазначено, що його укладено на підставі Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2017-2022 рр., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання №691/17 від 21.06.2017 та на підставі рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання №1008/18 від 21.02.2018 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова».
Разом з цим, на переконання прокурора, рішення Харківської міської ради №1008/18 від 21.02.2018 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» щодо надання дозволу на проведення вищевказаної приватизації шляхом викупу є незаконним, так зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що його прийнято на підставі законів України «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 №691/17 (далі - Програма).
25.10.2018 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеметовою О.В. зареєстрованим за №3141 ОСОБА_2 передала спірні нежитлові у власність ОСОБА_1 . Відповідно до п.8 вказаного договору купівлі-продажу продаж вчинено за суму 408.900,00 грн, які ОСОБА_2 , одержала повністю від покупця – Азаркіної І.С., ще до підписання цього договору.
Прокурор, вважаючи, що спірні нежитлові приміщення вибули з комунальної власності територіальної громади м.Харкова з порушенням вимог законодавства, звернувся до господарського суду з відповідним позовом. З урахуванням заяви про зміну предмета позову від 21.10.2025, яку було прийнято судом до розгляду, прокурор просив витребувати у ОСОБА_1 нежитлові приміщення першого поверху № 14-1, 14-1а, 14-1б, 14-2 у житловому будинку літ. «Б-2» загальною площею 31,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
В свою чергу Харківська міська рада (1-й відповідач) проти задоволення позову заперечила повністю, зазначивши, що рішення про відчуження спірного майна та укладення договору купівлі-продажу прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та встановленої процедури приватизації. Міськрада також вказує, що законодавство про оренду державного та комунального майна та про приватизацію не містить заборон чи обмежень щодо реалізації орендарем переважного права на придбання орендованого майна, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ч.2 ст.777 ЦК України. На підтвердження своєї правової позиції відповідач посилався, зокрема, на науково-консультативний висновок Науково-дослідного інституту державного будівництва та місцевого самоврядування НАПрН України №157 від 12.10.2020, яким досліджено питання застосування законодавства у сфері приватизації комунального майна. Крім того, Харківська міська рада заявила про сплив позовної давності, вважаючи, що такий строк розпочався 30.05.2018 та закінчився 30.08.2018, у зв`язку з чим просила застосувати наслідки його спливу та відмовити у задоволенні позову.
Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради (2-й відповідач) також проти позову заперечило повністю, підтримавши доводи 1-го відповідача щодо дотримання порядку та способу приватизації спірного майна. Додатково 2-й відповідач зазначив, що спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки, на його думку, має розглядатися у порядку цивільного судочинства.
Відповідач Азаркіна І.С., заперечуючи проти позову, зазначали, що прокурор не є учасником спірних правовідносин та не має правових підстав для звернення до суду в інтересах держави. При цьому вона вказувала, що право 3-го відповідача на викуп орендованого майна виникло з договору оренди та норм ст. 289 ГК України, що покладало на орендодавця обов`язок продати майно саме орендарю. Також відповідач Азаркіна І.С. наполягала на пропуску прокурором позовної давності, зазначаючи, що відповідний строк розпочався задовго до запровадження карантинних обмежень, а наведені прокурором причини його пропуску не є поважними.
Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що нежитлові приміщення першого поверху № 14-1, 14-1а, 14-16, 14-2 у житловому будинку літ. «Б-2» загальною площею 31,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , були відчужені шляхом викупу ФОП Геворк`ян А.О. на підставі рішення Харківської міської ради № 1008/18 від 21.02.2018 та договору купівлі-продажу від 29.05.2018 № 5571-В-С. При цьому суд встановив, що у матеріалах приватизаційної справи, звіті про оцінку майна від 28.02.2018, заяві орендаря про надання дозволу на приватизацію, а також інших документах відсутні будь-які відомості щодо здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, і відповідачами не надано жодних доказів, які б підтверджували факт здійснення таких поліпшень або подання до органу приватизації документів, передбачених п. 2.2 Порядку оцінки орендованого нерухомого майна. За таких обставин суд дійшов висновку, що право на викуп у орендаря не виникло, а відтак Харківська міська рада безпідставно обрала спосіб приватизації шляхом викупу, що суперечить вимогам законодавства про приватизацію, у зв`язку з чим спірний договір купівлі-продажу укладено з порушенням встановленого порядку і підлягає визнанню недійсним. Виходячи з незаконності вибуття спірного майна з комунальної власності, суд також дійшов висновку про наявність підстав для його витребування у набувача. Також суд зазначив, що спірний договір купівлі-продажу №5571-В-С укладено з порушенням вимог законодавства та суперечить інтересам територіальної громади.
Разом з тим, суд першої інстанції не вирішував питання про визнання такого договору недійсним, водночас поклав зазначені висновки в основу задоволення вимоги про витребування майна.
Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Досліджуючи питання наявності підстав представництва органами прокуратури інтересів держави колегія суддів зазначає наступне.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18.
Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.
Особою, що здійснює правомочності власника майна, належного територіальній громаді міста Харкова, є Харківська міська рада.
З огляду на що, у випадку здійснення захисту інтересів держави (місцевої громади), які пов`язані із захистом права власності територіальних громад, в суді прокурором, саме міська рада має виступати органом, в інтересах, якого має бути здійснено представництво прокурором інтересів держави.
Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор одним із співвідповідачів вказав Харківську міську раду, оскільки рішення саме цього органу оспорюється прокурором, із зазначенням того, що вказане рішення прийнято із порушенням чинного законодавства. Цим прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто, навів підставу для представництва інтересів держави.
Судова колегія погоджується із такою позицією прокурора, оскільки захист інтересів держави в особі територіальної громади м.Харкова має здійснювати Харківська міська рада, проте, саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення та підписання договору, які прокурор вважає незаконними та такими, що порушують інтереси держави в особі територіальної громади м.Харкова, з огляду на що, прокурором цілком правомірно заявлено відповідний позов, а Харківську міську раду визначено одним із відповідачів у цій справі, тому іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Харкова, виходячи із спірних правовідносин, не існує.
З огляду на що, безпосередність звернення прокуратури без зазначення компетентного органу, який здійснює функції держави в спірних відносинах, цілком правомірно обґрунтовується перевищенням Харківською міською радою, як органом місцевого самоврядування, що здійснює правомочності власника майна, належного територіальній громаді міста, встановлених законом меж її владних повноважень, а також необхідністю захисту інтересів держави в частині забезпечення права місцевої громади розпоряджатися землею, яка їй належить, що власне і стало підставою для звернення прокурора з цим позовом.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку прокурор належним чином підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.08.2020 у справі №908/684/19, від 17.06.2020 у справі №545/275/19, від 25.08.2020 у справі №707/2825/18.
Щодо суті спору судова колегія зазначає таке.
У даній справі прокурор звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави, у якому первісно заявив вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради №1008/18 від 21.02.2018 та договору купівлі-продажу від 29.05.2018 №5571-В-С нежитлових приміщень, укладеного з орендарем, а також витребування спірного майна з чужого незаконного володіння.
У подальшому, під час розгляду справи, прокурором подано заяву про зміну предмета позову від 21.10.2025, яку судом першої інстанції прийнято до розгляду. Зазначеною заявою прокурор відмовився від вимог про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а також від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, натомість залишивши єдину вимогу — про витребування спірних нежитлових приміщень у ОСОБА_1 у власність територіальної громади м. Харкова.
Обґрунтовуючи зміну предмета позову, прокурор зазначив, що вимоги про визнання незаконним рішення Харківської міської ради як акта індивідуальної дії, який вичерпав свою дію внаслідок виконання, а також вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу не є ефективними способами захисту порушеного права, посилаючись при цьому на правові висновки Верховного Суду, зокрема Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18.
Отже, з урахуванням зміни предмета позову, предметом розгляду у даній справі є виключно вимога про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння.
Відповідно, переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції перевіряє правильність застосування судом норм матеріального права саме в частині наявності підстав для витребування майна як самостійного способу захисту, з урахуванням характеру спірних правовідносин та встановлених обставин відчуження спірного майна.
Позовні вимоги у даній справі спрямовані на захист права власності територіальної громади шляхом витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України у разі набуття майна за відплатним договором добросовісним набувачем власник має право витребувати таке майно лише у випадках, прямо передбачених законом, зокрема якщо майно вибуло з його володіння не з його волі.
Отже, можливість витребування майна з чужого володіння законодавець пов`язує, зокрема, з характером вибуття майна, правовими підставами його відчуження, а також з наявністю чи відсутністю підстав для захисту права власності саме таким способом.
Колегія суддів враховує, що відповідно до принципу jura novit curia («суд знає закон») суд, незалежно від того, чи оскаржене відповідне рішення органу державної влади або місцевого самоврядування, має право самостійно надати правову оцінку такому рішенню та врахувати її при вирішенні спору.
Водночас зазначений принцип не звільняє позивача від обов`язку обрати належний та ефективний спосіб захисту порушеного права.
Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу, а згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та інші способи, встановлені законом.
З огляду на наведене, обраний спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру його порушення та забезпечувати його ефективне поновлення, а тому не може підміняти інші передбачені законом способи захисту.
Отже, сама по собі оцінка судом законності рішення органу місцевого самоврядування чи правочину, на підставі якого відбулося відчуження майна, не є достатньою підставою для задоволення вимоги про витребування майна за відсутності застосування належного способу захисту, передбаченого законом для відповідних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні нежитлові приміщення першого поверху №14-1, 14-1а, 14-1б, 14-2 у житловому будинку літ. «Б-2» загальною площею 31,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , вибули з комунальної власності територіальної громади м.Харкова на підставі рішення Харківської міської ради №1008/18 від 21.02.2018 та укладеного на його виконання договору купівлі-продажу від 29.05.2018 №5571-В-С, за яким право власності на зазначене майно набуло ФОП Геворк`ян А.О.
У подальшому, 25.10.2018 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеметовою О.В. та зареєстрованим за №3141, вказане майно було відчужене ФОП Геворк`ян А.О. на користь Азаркіної І.С., яка набула право власності на спірні нежитлові приміщення.
Отже, спірне майно було відчужене у ланцюгу послідовних цивільно-правових правочинів та на момент розгляду справи перебуває у власності Азаркіної І.С. як останнього набувача.
При цьому вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 29.05.2018 №5571-В-С, укладеного між органом місцевого самоврядування та ФОП Геворк`ян А.О., а також договору купівлі-продажу від 25.10.2018, укладеного між ФОП Геворк`ян А.О. та ОСОБА_1 , прокурором з урахуванням зміни предмета позову не заявлено.
Аналізуючи мотивувальну частину оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з незаконності відчуження спірного майна з комунальної власності, зокрема з порушення порядку приватизації шляхом викупу. При цьому суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу від 29.05.2018 №5571-В-С укладено з порушенням вимог законодавства та суперечить інтересам територіальної громади.
Водночас, незважаючи на такі висновки, суд першої інстанції не вирішував питання про визнання зазначеного договору недійсним у резолютивній частині рішення, а також не надавав правової оцінки договору купівлі-продажу від 25.10.2018, за яким спірне майно набуте відповідачем-4. Натомість, поклавши в основу рішення висновки про незаконність відчуження майна, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для витребування спірного майна у останнього набувача.
Отже, суд першої інстанції фактично визнав правочин, на підставі якого відбулося вибуття майна з комунальної власності, таким, що суперечить вимогам закону, однак не застосував передбачений законом спосіб захисту у вигляді визнання його недійсним, водночас використавши зазначені висновки як підставу для задоволення вимоги про витребування майна.
З огляду на характер спірних правовідносин та обраний прокурором спосіб захисту, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №922/5241/21 від 04.03.2026, яка є актуальною та стосується подібних правовідносин щодо відчуження об`єктів комунальної власності та їх витребування.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у згаданій постанові:
« 10.69. …оспорювання виконаного рішення органу місцевого самоврядування не призведе до захисту інтересів держави… натомість для цього достатньо визнати недійсним відповідний договір і повернути майно власникові.
10.70. …не підлягає задоволенню вимога про скасування рішення Ради…, яке було виконано, вичерпало свою дію і не є правочином з відчуження майна.
10.71. …помилковим було застосування цього підходу до вимоги про оспорювання самого договору купівлі-продажу…»
З наведеного вбачається, що Велика Палата Верховного Суду чітко розмежовує правову природу рішення органу місцевого самоврядування та договору купівлі-продажу, укладеного на його виконання, зазначаючи, що саме договір є юридичною підставою переходу права власності та підлягає оцінці на предмет його відповідності закону.
Отже, у подібних правовідносинах відмова від оспорювання договору купівлі-продажу як підстави переходу права власності не узгоджується з наведеними правовими висновками Великої Палати Верховного Суду.
Також колегія суддів бере до уваги наступні висновки Великої Палати Верховного Суду:
« 10.75. …у випадку, коли майно, відчужене за правочином, намагається повернути собі сторона цього правочину, вона повинна мати підстави діяти всупереч власному волевиявленню…, тобто мають бути підстави для визнання правочину недійсним і він має бути визнаний судом недійсним.» - тобто, у разі вибуття майна з власності територіальної громади на підставі правочину, укладеного від її імені, повернення такого майна можливе лише за умови встановлення недійсності відповідного правочину, яким було оформлено відчуження.
« 10.78. …тільки у випадку, якщо є підстави для задоволення вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу і, як наслідок, застосування наслідків недійсності правочину, можливе витребування майна у наступних його набувачів за наявності для цього передбачених законом підстав» - зазначений пункт постанови свідчить про те, що можливість витребування майна у наступного набувача є похідною від встановлення недійсності правочину, на підставі якого відбулося первинне вибуття майна з власності територіальної громади.
« 10.72. …можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність… від волевиявлення власника щодо вибуття майна, а також від добросовісності набувача та характеру набуття майна» - з огляду на наведене, застосування положень статті 388 ЦК України можливе лише після встановлення належних правових підстав для витребування майна, що, у свою чергу, передбачає вирішення питання щодо правомірності правочину, на підставі якого майно вибуло з власності.
Застосовуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, спірне майно вибуло з комунальної власності територіальної громади м.Харкова на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2018 №5571-В-С, укладеного органом місцевого самоврядування, та у подальшому було відчужене на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 25.10.2018 за №3141, тобто відчуження майна відбулося у межах послідовних цивільно-правових правочинів за участю територіальної громади в особі її уповноваженого органу.
Водночас, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, прокурором заявлено виключно віндикаційну вимогу про витребування спірного майна у останнього набувача, без поєднання її з вимогами про визнання недійсними правочинів, на підставі яких відбулося його відчуження.
Разом з тим, як вбачається з наведених вище правових висновків Великої Палати Верховного Суду, у випадку вибуття майна з власності територіальної громади на підставі правочину, укладеного від її імені, можливість витребування такого майна у наступного набувача прямо залежить від наявності підстав для визнання недійсним відповідного правочину та застосування наслідків його недійсності.
Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України суд, застосовуючи норму права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, колегія суддів не має правових підстав для відступу від наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду або їх ігнорування при вирішенні даного спору.
За таких обставин, за відсутності встановленої у судовому порядку недійсності договору купівлі-продажу, яким оформлено вибуття майна з комунальної власності, заявлена прокурором віндикаційна вимога не може бути задоволена.
Отже, обраний прокурором спосіб захисту не відповідає характеру спірних правовідносин та не є належним і ефективним способом захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
З огляду на висновок колегії суддів про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, доводи сторін щодо спливу позовної давності та поважності причин його пропуску правового значення для вирішення даного спору не мають, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції їх не аналізує.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/153/22 — скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281– 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, —

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.
Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 06.01.2026 у справі №922/153/22 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, адреса: м.Харків, вул.Богдана Хмельницького, 4,ЄДРПОУ 02910108) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 22.820,25 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою.
Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, адреса: м.Харків, вул.Богдана Хмельницького, 4,ЄДРПОУ 02910108) на користь Харківської міської ради (адреса: 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7, ЄДРПОУ 04059243) 22.820,25 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою.
Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, адреса: м.Харків, вул.Богдана Хмельницького, 4,ЄДРПОУ 02910108) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м.Харків, майдан Конституції, 16, ЄДРПОУ 14095412) 22.820,25 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою.
Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 16.04.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков 

Суддя О.В. Стойка