ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3803/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Замула Р.О.
від відповідача:не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  
Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025р. 
(суддя Колісник І.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 27.10.2025р.) 
у справі 
за позовом Адвокатського об`єднання "Де-Факто", м. Дніпро
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро
про стягнення 1 264 612,54 грн.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
Адвокатське об`єднання "Де-Факто", через підсистему "Електронний суд", звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", про стягнення 1 264 612,54 грн., з яких: 1 058 523,36 грн. - основний борг, 206 089,18 грн. - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати послуг за договором від 06.05.2020р., про надання юридичної допомоги (на постійній основі). Зокрема, позивач зазначав, що на виконання умов договору сторонами у листопаді-грудні 2023 р. підписані акти приймання-передачі наданих послуг з представництва інтересів відповідача в судових справах, на загальну суму 470 720,46 грн., а також позивачем направлено відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі № 804/644/16, на суму 587 802,90 грн., який відповідач не погодив. Позивач вважає, що відповідно до п. 4.4 договору зазначений акт вважається підписаним у зв`язку з відсутністю аргументованих заперечень, а відтак загальна заборгованість відповідача становить 1 058 523,36 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач також нарахував інфляційні втрати, в сумі 206 089,18 грн..
2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025р. у справі № 904/3803/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Адвокатського об`єднання "Де-Факто" основний борг, у сумі 1 058 523,36 грн., інфляційні втрати, в сумі 206 089,18 грн., судовий збір, у сумі 15 175,35 грн..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд" Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025р.у справі № 904/3803/25 в частині стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» 587 802,90 грн. заборгованості, 112 973,56 грн. інфляційних втрат та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АО «ДЕ- ФАКТО» у справі №904/3803/25 в частині стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» 587 802,90 грн. заборгованості, 112 973,56 грн інфляційних втрат.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт вважає, що суд першої інстанції в неповній мірі встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно дослідив та оцінив докази. Зокрема, рішенням суду першої інстанції помилково визначено, що для виникнення у ПрАТ "ДТРЗ" обов`язку додатково сплатити АО "Де-Факто" суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити, необхідна наявність лише двох складових - здійснення представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта та винесення остаточного рішення на користь клієнта. На переконання апелянта, з підп. 3.1.5 Договору про надання юридичної допомоги (на постійній основі) від 06.05.2020р. випливає, що для виникнення такого обов`язку необхідна наявність трьох складових: 1) винесення остаточного рішення на користь клієнта за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта; 2) повернення/оскарження коштів за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта; 3) погоджений сторонами акт наданих послуг.
Щодо другої складової апелянт зазначає, що грошові кошти, у розмірі 5 878 029,00 грн. оскаржені саме ПрАТ "ДТРЗ" самостійно, оскільки представництво в суді першої інстанції, апеляційної інстанції та касаційної інстанції (подання заперечень на касаційну скаргу) здійснювало ПрАТ "ДТРЗ" самостійно. АО "Де-Факто" були подані лише пояснення від 15.12.2021, 10.02.2022 та 28.02.2022р. у рамках касаційного оскарження, в яких підтримувалась позиція ПрАТ "ДТРЗ". На момент завершення апеляційного оскарження, грошові кошти були оскаржені ПрАТ "ДТРЗ" самостійно відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2016р., якою позовні вимоги ПрАТ "ДТРЗ" задоволено, та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р., якою апеляційну скаргу ДФС залишено без задоволення.
Щодо третьої складової апелянт наголошує, що оплата в розмірі 10% здійснюється на підставі погодженого сторонами акта наданих послуг. Проте ПрАТ "ДТРЗ" не погодило акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. по справі № 804/644/16, на загальну суму 587 802,90 грн., не підписало його та направило заперечення № 15-01/55 від 12.01.2024р.. Апелянт вважає помилковим твердження суду першої інстанції про те, що акт є підписаним лише через те, що АО "Де-Факто" здійснювало представництво у суді касаційної інстанції шляхом подання пояснень.
Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що вид гонорару, визначений у пп. 3.1.5 Договору, за своєю правовою природою є «гонораром успіху». Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, а гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Договір від 06.05.2020р. укладено на надання юридичної допомоги товариству загалом, а не за конкретно визначеною справою, внаслідок чого розмір гонорару за справою № 804/644/16 визначено без врахування складності справи, фінансового стану клієнта, витраченого часу адвоката та обсягу послуг, наданих адвокатом у даній справі. При цьому, АО "Де-Факто" при розгляді справи в суді касаційної інстанції здійснювало представництво тільки шляхом подання пояснень, які підтримували вже викладену позицію ПрАТ "ДТРЗ" у процесуальних документах по справі, та в судових засіданнях участі не брало, оскільки справа розглядалася в порядку письмового провадження.
Апелянт наголошує, що сума, зазначена в акті приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. по справі № 804/644/16, є такою, що не відповідає принципу розумності, співмірності та справедливості. З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат, у розмірі 112 973,56 грн. також є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Адвокатське об`єднання "Де-Факто" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ПрАТ "ДТРЗ" та вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, посилаючись на наступне:
АО "Де-Факто" не може погодитися з доводами апелянта про необхідність трьох складових для виникнення обов`язку зі сплати додаткової плати за пп. 3.1.5 Договору. З правової конструкції зазначеного підпункту вбачається, що для виникнення у ПрАТ "ДТРЗ" обов`язку додатково сплатити АО "Де-Факто" суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити, необхідна наявність саме двох складових: здійснення представництва адвокатським об`єднанням інтересів клієнта та винесення остаточного рішення на користь клієнта. При цьому, позивач зауважує, що ПрАТ "ДТРЗ", зазначаючи про нібито необхідність трьох складових, вдається до очевидно помилкового тлумачення умов договору, водночас наводячи лише дві такі складові. Розмір повернутих/оскаржених коштів має значення лише для визначення розміру належних до сплати додаткових грошових сум.
Щодо доводів апелянта про непогодження акта приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. по справі № 804/644/16 позивач зазначає, що відповідно до п. 4.4 Договору акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт. Заперечення ПрАТ "ДТРЗ" на спірний акт не є аргументованими та не спростовують обов`язок відповідача сплатити грошові кошти на підставі пп. 3.1.5 Договору, оскільки під час розгляду справи № 804/644/16 АО "Де-Факто" було залучено до супроводу справи на стадії касаційного перегляду та подано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду пояснення від 15.12.2021р., 10.02.2022р. та 28.02.2022р., у яких надано додаткові заперечення щодо дій податкового органу та наведено низку актуальних правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах, які були враховані судом касаційної інстанції при прийнятті остаточного рішення.
Позивач наголошує, що безпосередньо ПрАТ "ДТРЗ" було подано заперечення на касаційну скаргу у справі № 804/644/16 ще у 2017 році, що унеможливлювало посилання останнього на правові позиції Верховного Суду, висловлені пізніше. Остаточне рішення по справі № 804/644/16 - постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.03.2023р.- прийняте на користь ПрАТ "ДТРЗ" саме за результатами представництва адвокатським об`єднанням інтересів відповідача. Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р., на яку посилається апелянт, не є остаточним судовим рішенням у справі № 804/644/16. Умови Договору не містять жодних застережень щодо часу, стадії розгляду або судової інстанції, на якій має бути залучено АО "Де-Факто" для супроводу конкретної справи.
Щодо доводів апелянта стосовно розміру «гонорару успіху» позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. ПрАТ "ДТРЗ", підписавши спірний договір та додаткові угоди до нього, було обізнано з умовами, в тому числі з розміром додаткової оплати, передбаченої в пп. 3.1.5 Договору, а відтак визнало їх для себе прийнятними та погодилось з ними в повному обсязі. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України. Доводи апелянта про невідповідність суми принципу розумності, співмірності та справедливості є безпідставними та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від18.11.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/3803/25. 
Матеріали справи № 904/3803/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025р. у справі № 904/3803/25 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 25.03.2026р..
Від Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, за наявними в матеріалах справи документами.
У судовому засіданні 25.03.2026р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.
Між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Де-Факто" (Адвокатське об`єднання) 06.05.2020р. укладено договір про надання юридичної допомоги (на постійній основі), до якого сторонами неодноразово вносились зміни шляхом укладення додаткових угод.
За умовами п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 01.07.2020р., клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу, консультування з питань бухгалтерського та податкового обліку, питань аудиту, тощо, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 2.1 договору, Адвокатське об`єднання на підставі звернень клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: перевіряє відповідність вимогам українського законодавства внутрішніх документів клієнта, візує їх, надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні вказаних документів (пп. 2.1.1); приймає участь у підготовці та юридичному оформленню різного роду договорів, що укладаються клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів (пп. 2.1.); приймає участь у розгляді питань щодо дебіторської та кредиторської заборгованості, що обліковується на балансі клієнта, здійснює спільно з іншими підрозділами клієнта заходи з ліквідації цієї заборгованості (пп. 2.1.3); представляє інтереси клієнта в будь-яких державних органах з будь-яких питань та в усіх судових інстанціях в усіх справах, де стороною є клієнт, у тому числі, але не виключно, у справах про стягнення з нього кредиторської заборгованості, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень тощо (пп. 2.1.4 в редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2020); партнери Адвокатського об`єднання та/або адвокати, виступаючи як захисники, здійснюють у встановленому законом порядку захист прав та законних інтересів клієнта (його співробітників) у випадках, передбачених кримінальним процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України (пп. 2.1.5); узагальнює та аналізує: практику розгляду судових та інших справ; спільно з іншими підрозділами клієнта результати розгляду претензій; практику укладення та виконання господарських договорів; надає клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків (пп. 2.1.6); надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у клієнта в процесі здійснення господарської діяльності (пп. 2.1.7); інформує клієнта на його запит про зміни в законодавстві, організовує спільно з іншими підрозділами вивчення керівними працівниками та спеціалістами клієнта нормативних актів, які стосуються їх діяльності (пп. 2.1.8).
Пунктом 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2020р. передбачено, що клієнт приймає на себе, зокрема, наступні зобов`язання: оплачувати юридичну допомогу відповідно до умов розділу 4 договору (пп. 3.1.4); у випадку, якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справах, визначених у пп. 2.1.4 договору, судом винесено остаточне рішення на користь клієнта, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити на користь клієнта, протягом 3-х банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг (пп. 3.1.5); у випадку, якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справах, визначених у пп. 2.1.4 договору, останньому фактично повернуто дебіторську заборгованість та/або майно, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів та/або вартості майна, отриманих клієнтом від боржника, протягом 3-х банківських днів з моменту їх отримання клієнтом, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг (пп. 3.1.6).
Розділом 4 договору визначений порядок здійснення розрахунків.
Так, відповідно до п. 4.1 договору, юридичну допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, незалежно від обсягу і факту її надання (наявність відсутність звернень упродовж певного періоду), клієнт оплачує в гривнях шляхом щомісячного переказу грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання.
До 10-го числа кожного місяця клієнт здійснює оплату послуг Адвокатського об`єднання в сумі 250 000,00 грн. на місяць на підставі отриманого рахунку (пп. 4.1.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 21.11.2022р.).
Виставлення рахунку на оплату є обов`язковим (пп. 4.1.2 договору).
Оплата додаткових рахунків здійснюється клієнтом упродовж 3-х банківських днів з моменту їх отримання (пп. 4.1.3 договору).
За умовами п. 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 21.11.2022р.) співробітники Адвокатського об`єднання надають юридичну допомогу, передбачену договором, клієнту в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється час: з 8-00 годин до 18-00 годин у робочі дні, визначені згідно з чинним трудовим законодавством України.
При розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п. 4.1.1 договору, враховується час, витрачений Адвокатським об`єднанням, її партнерами та співробітниками, що становить не більше 200 годин на місяць, у якому здійснюється платіж. Сума невикористаної оплати, що зазначена в п. 4.1.1 договору, не переноситься на наступний місяць. Час, витрачений понад вказану норму, оплачується на підставі окремого рахунку із врахуванням тарифу 2000 грн/год. У разі надання співробітниками Адвокатського об`єднання юридичної допомоги, на вимогу клієнта в неробочий час, Адвокатське об`єднання має право на оплату такої юридичної допомоги на підставі окремого рахунку виходячи з тарифу 2500 грн/год.
За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднання юридичної допомоги і її вартість. Акт обов`язково надсилається клієнту Адвокатським об`єднанням (попередньо) в електронному вигляді з обов`язковим надсиланням поштою або передачею особисто під розписку. Адвокатське об`єднання обов`язково надає акти з переліком наданої юридичної допомоги з ідентифікацією (п. 4.3 договору).
Пунктом 4.4 договору визначено, що акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.
За змістом п. 7.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2020р.) цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. 
Додатковими угодами № 3 від 21.10.2021р., № 4 від 21.11.2022р. до договору строк його дії продовжувався до 31.12.2022р. і до 31.12.2023р., відповідно.
На виконання умов договору сторонами, у листопаді-грудні 2023 р., підписані без будь-яких заперечень та зауважень акти приймання-передачі наданих послуг з представництва інтересів відповідача в судових справах: від 27.11.2023р., на суму 316 924,78 грн. (оскарження податкових повідомлень-рішень у справі № 160/6305/20); від 27.12.2023р., на суму 68 385,10 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/4109/23); від 27.12.2023 на суму 1500,00 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/2827/23); від 27.12.2023 на суму 550,00 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/1794/23); від 27.12.2023р., на суму 3018,59 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №204/10639/22); від 27.12.2023р. на суму 4291,94 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №204/10641/22); від 27.12.2023р., на суму 1606,36 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №204/10638/22); від 27.12.2023р., на суму 3809,82 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №204/10640/22); від 27.12.2023 на суму 522,31 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/2936/23); від 27.12.2023 на суму 899,05 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №189/1985/22); від 27.12.2023р., на суму 9947,93 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/1667/23); від 27.12.2023р., на суму 36 960,00 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/3642/23); від 27.12.2023р., на суму 6524,67 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/1232/23); від 27.12.2023р., на суму 7700,00 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/219/22); від 27.12.2023р., на суму 6938,67 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/3429/22); від 27.12.2023р., на суму 1141,24 грн. (представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" у справі №904/1797/23), згідно з якими загальна сума передбаченої підп. 3.1.5 п. 3.1 договору додаткової плати, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача, становить 470 720,46 грн (а.с. 20 - 35).
Відповідач у встановлений договором строк своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг, на суму 470720,46 грн. не виконав.
Крім того, позивачем відповідачу було направлено лист від 27.12.2023р. стосовно надання у межах договору юридичної (правничої) допомоги у справі № 804/644/16, до якого долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р., на суму 587 802,90 грн. у 2-х примірниках (далі – спірний акт), рахунок-фактуру на оплату послуг від 27.12.2023р., на суму 587 802,90 грн. та копії документів на підтвердження надання зазначених послуг, зокрема: копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 804/644/16 від 23.01.2022р. з доказами її надсилання до суду, копію заяви про прискорення розгляду справи № 804/644/16 з доказами неодноразового надсилання її до суду, копію пояснень у справі № 804/644/16 від 15.12.2021р. з доказами їх надсилання до суду, копію пояснень у справі № 804/644/16 від 10.02.2022р. з доказами їх надсилання до суду, копію пояснень у справі № 804/644/16 від 28.02.2022р. з доказами їх надсилання до суду, копію постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 804/644/16 (оригінал постанови Верховного Суду від 02.03.2023р. у справі № 804/644/16 наявний у розпорядженні ПрАТ "ДТРЗ"). У цьому листі позивач просив відповідача підписати акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. й повернути АО "Де-Факто" його примірник та оплатити рахунок на оплату протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акта приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. (а.с. 36 - 82).
У відповідь на лист від 27.12.2023р. відповідач направив позивачу заперечення № 15-01/55 від 12.01.2024р. на акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі № 804/644/16, в яких зазначив, що в адміністративну справу № 804/644/16 АО "Де-Факто" було залучено вже на етапі касаційного провадження, яке було відкрито у 2017 році та з урахуванням уже поданих ПрАТ "ДТРЗ" заперечень на касаційну скаргу СДПІ МГУ ДФС. Договір про надання юридичної допомоги (на постійній основі) з АО "Де-Факто" було укладено 06.05.2020р.. У свою чергу, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р., згідно з якою апеляційну скаргу СДПІ МГУ ДФС залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2016р. залишено без змін, набрала законної сили 02.12.2016. Тож, на думку відповідача, кошти в сумі 5 878 029,00 грн. не є такими, що були повернуті/оскаржені на користь ПрАТ "ДТРЗ" за результатами представництва Адвокатським об`єднанням, а тому посилання у зазначеному акті на пп 3.1.5 договору є безпідставним. Відтак акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. (у справі № 804/644/16) відповідач вважає необґрунтованим та не погодженим сторонами договору (а.с. 83).
Позивач не погоджується з такими доводами відповідача, адже під час розгляду справи №804/644/16 АО "Де-Факто" хоча й було залучено до супроводу справи на стадії касаційного перегляду, однак ним було подано до касаційного суду низку процесуальних документів, які, в свою чергу, були враховані Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду при прийнятті остаточного рішення у справі №804/644/16.
За твердженням позивача, з огляду на відсутність аргументованих заперечень ПрАТ "ДТРЗ" на акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі № 804/644/16 зазначений акт відповідно до п. 4.4 договору вважається підписаним, а тому ПрАТ "ДТРЗ" безпідставно не сплатило на користь АО "Де-Факто" грошові кошти, в сумі 587 802,90 грн., чим порушило умови договору.
Наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором у загальній сумі 1 058 523,36 грн. (470720,46+587802,90 = 1058523,36) і стала причиною виникнення спору.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами 06.05.2020р. укладено договір про надання юридичної допомоги (на постійній основі), до якого неодноразово вносились зміни шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до підп. 3.1.5 п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2020р.), у випадку, якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справах, визначених у пп. 2.1.4 договору, судом винесено остаточне рішення на користь клієнта, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити на користь клієнта, протягом 3-х банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг.
Суд першої інстанції встановив, що факт погодження відповідачем додаткової плати позивачу, в сумі 470 720,46 грн. підтверджується підписаними сторонами у листопаді-грудні 2023 р. актами приймання-передачі наданих послуг з представництва інтересів відповідача у низці судових справ. Щодо спірного акта приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі № 804/644/16, на суму 587 802,90 грн. суд дійшов висновку, що для виникнення у ПрАТ "ДТРЗ" обов`язку додатково сплатити АО "Де-Факто" суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити, необхідна наявність двох складових: здійснення представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта та винесення остаточного рішення на користь клієнта. Суд встановив, що остаточним судовим рішенням у справі № 804/644/16 є постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.03.2023р., а представництво інтересів ПрАТ "ДТРЗ" під час розгляду справи в суді касаційної інстанції здійснювалося АО "Де-Факто" на підставі договору, що підтверджується ордером серії АЕ № 110567 від 15.12.2021р. та поданими до суду касаційної інстанції письмовими поясненнями від 15.12.2021р., 10.02.2022р. та 28.02.2022р.. Суд визнав заперечення відповідача на спірний акт необґрунтованими та з урахуванням положень п. 4.4 договору вважав акт підписаним. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд визнав його правильним та задовольнив позов у повному обсязі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Як зазначалося раніше, укладений між сторонами договір про надання юридичної допомоги (на постійній основі) від 06.05.2020р. за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Колегія суддів констатує, що рішення оскаржується апелянтом лише в частині стягнення з ПрАТ "ДТРЗ" 587 802,90 грн. заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі № 804/644/16 та 112 973,56 грн. інфляційних втрат. В іншій частині зазначене рішення не оскаржується, тому згідно з ч.1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Як вже зазначалося судом, за умовами п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 01.07.2020р. клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу, консультування з питань бухгалтерського та податкового обліку, питань аудиту, тощо, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Пунктом 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2020р. передбачено, що клієнт приймає на себе, зокрема, наступні зобов`язання: оплачувати юридичну допомогу відповідно до умов розділу 4 договору (пп. 3.1.4); у випадку, якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справах, визначених у пп. 2.1.4 договору, судом винесено остаточне рішення на користь клієнта, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити на користь клієнта, протягом 3-х банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг (пп. 3.1.5); у випадку, якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справах, визначених у пп. 2.1.4 договору, останньому фактично повернуто дебіторську заборгованість та/або майно, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів та/або вартості майна, отриманих клієнтом від боржника, протягом 3-х банківських днів з моменту їх отримання клієнтом, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг (пп. 3.1.6).
За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднання юридичної допомоги і її вартість. Акт обов`язково надсилається клієнту Адвокатським об`єднанням (попередньо) в електронному вигляді з обов`язковим надсиланням поштою або передачею особисто під розписку. Адвокатське об`єднання обов`язково надає акти з переліком наданої юридичної допомоги з ідентифікацією (п. 4.3 договору).
Пунктом 4.4 договору визначено, що акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.
За змістом п. 7.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2020р.), цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. 
Додатковими угодами № 3 від 21.10.2021р., № 4 від 21.11.2022р. до договору строк його дії продовжувався до 31.12.2022р. і до 31.12.2023р., відповідно.
Щодо посилань Скаржника на те, що з п.п. 3.1.5. договору випливає, що для виникнення у ПрАТ «ДТРЗ» обов`язку додатково сплатити АО «ДЕ- ФАКТО» суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити необхідна наявність трьох складових, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Відповідач підписанням додаткової угоди № 1 від 20.05.2020р. до договору погодив його доповнення підпунктом 3.1.5, згідно з яким, у випадку, якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справах, визначених у пп. 2.1.4 договору, судом винесено остаточне рішення на користь клієнта, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити на користь клієнта, протягом 3-х банківських днів з моменту набрання рішення суду законної сили, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг.
Отже, з аналізу умов п.п. 3.1.5. Договору вбачається, що для виникнення у ПрАТ «ДТРЗ» обов`язку додатково сплатити АО «ДЕ- ФАКТО» суму в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/оскаржити, необхідна наявність двох складових, а саме: здійснення представництва адвокатським об`єднанням інтересів клієнта та винесення остаточного рішення на користь клієнта. 
При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, наведений підпункт договору не містить жодних виключень з передбачених ним умов або будь-яких застережень до них (зокрема, щодо порядку оплати Адвокатському об`єднанню додаткової оплати в разі винесення остаточного рішення на користь клієнта за спільної участі у процесі як АО "Де-Факто" так і ПрАТ "ДТРЗ" або коли представництво інтересів відповідача здійснюється позивачем лише на завершальній стадії судового провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції).
Доказів зміни умов договору в частині сплати клієнтом додаткової плати за надання Адвокатським об`єднанням юридичної (правничої) допомоги у межах справи № 804/644/16, з урахуванням обставин її надання, матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, вказані доводи Скаржника відхиляються колегією суддів як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні умов договору та не підтверджуються належними доказами.
Щодо доводів Скаржника про помилкове визнання судом першої інстанції спірного Акту приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. по справі №804/644/16, на загальну суму 587 802, 90 грн., підписаним, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 4.3. договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднання юридичної допомоги і її вартість. Акт обов`язково надсилається клієнту Адвокатським об`єднанням (попередньо) в електронному вигляді з обов`язковим надсиланням поштою або передачею особисто під розписку. Адвокатське об`єднання обов`язково надає акти з переліком наданої юридичної допомоги з ідентифікацією.
Відповідно до п. 4.4. Договору, Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, факт представництва інтересів ПрАТ «ДТРЗ» під час розгляду справи №804/644/16 в суді касаційної інстанції до винесення остаточного рішення здійснювалося АО «ДЕ-ФАКТО» на підставі договору підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 110567 від 15.12.2021р., і підготовленими та поданими Адвокатським об`єднанням до суду касаційної інстанції документами письмовими поясненнями у справі від 15.12.2021р., 10.02.2022р. та 28.02.2022р.. Остаточним судовим рішенням у справі № 804/644/16, прийнятим на користь ПрАТ "ДТРЗ", є постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.03.2023р., якою залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2016р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р. у справі № 804/644/16.
Як вже зазначалось вище, на підтвердження належного виконання АО «ДЕ-ФАКТО» укладеного договору та на підставі пп. 3.1.5. п. 3.1 договору позивачем було направлено відповідачу лист від 27.12.2023р. стосовно надання у межах договору юридичної (правничої) допомоги у справі № 804/644/16, до якого долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р., на суму 587 802,90 грн. у 2-х примірниках (далі – спірний акт), рахунок-фактуру на оплату послуг від 27.12.2023р., на суму 587 802,90 грн. та копії документів на підтвердження надання зазначених послуг, зокрема: копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 804/644/16 від 23.01.2022р. з доказами її надсилання до суду, копію заяви про прискорення розгляду справи № 804/644/16 з доказами неодноразового надсилання її до суду, копію пояснень у справі № 804/644/16 від 15.12.2021р. з доказами їх надсилання до суду, копію пояснень у справі № 804/644/16 від 10.02.2022р. з доказами їх надсилання до суду, копію пояснень у справі № 804/644/16 від 28.02.2022р. з доказами їх надсилання до суду, копію постанови Верховного Суду від 02.03.2023р. у справі № 804/644/16. У цьому листі позивач просив відповідача підписати акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. й повернути АО "Де-Факто" його примірник та оплатити рахунок на оплату протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акта приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. (а.с. 36 - 82).
Отже, вищевказане свідчить, що під час розгляду справи №804/644/16 АО «ДЕ-ФАКТО» хоча й було залучено до супроводу справи на стадії касаційного перегляду, однак АО «ДЕ- ФАКТО» було подано до касаційного суду низку процесуальних документів.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що умови спірного Договору не містять жодних застережень щодо часу, стадії розгляду або судової інстанції на якій має бути залучено АО «ДЕ-ФАКТО» для супроводу конкретної справи та представництва інтересів ПрАТ «ДТРЗ», для можливості застосування пп. 3.1.5. Договору.
Таким чином, прийняття остаточного рішення по справі №804/644/16 відбулось в період представництва та за результатами представництва АО «ДЕ-ФАКТО» інтересів ПрАТ «ДТРЗ», що в повній мірі відповідає умовам п.п. 3.1.5. п. 3.1. Договору, та надає АО «ДЕ-ФАКТО» право вимагати від ПрАТ «ДТРЗ» сплати суми в розмірі 10% від коштів, які вдалося повернути/ оскаржити на користь клієнта.
Посилання Скаржника на те, що ПрАТ «ДТРЗ» самостійно оскаржило грошові кошти по справі №804/644/16 відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р., згідно якої апеляційну скаргу СДПІ МГУ ДФС залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2016р. залишено без змін, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зазначена ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду не є остаточним судовим рішенням (яке не може бути переглянуте) по справі №804/644/16.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку про необґрунтованість заперечень відповідача на акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі №804/844/16, викладених ним у листі № 15-01/55 від 12.01.2024р., обґрунтовано визнав акт приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. у справі №804/844/16 таким, що є підставою для виконання ПрАТ «ДТРЗ» покладеного на нього п.п. 3.1.5. договору зобов`язання зі сплати на користь АО «ДЕ-ФАКТО» додаткової плати.
Відповіно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Виходячи зі змісту підп. 3.1.5 договору, передбачена ним додаткова плата має здійснюватися клієнтом на користь Адвокатського об`єднання протягом 3-х банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, на підставі погоджених сторонами актів наданих послуг, тобто не пізніше дати погодження відповідних актів.
Доказів зміни умов договору в частині сплати клієнтом додаткової плати за надання Адвокатським об`єднанням юридичної (правничої) допомоги у межах справи № 804/644/16, з урахуванням обставин її надання, матеріали справи не містять.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання зі сплати позивачу додаткової плати на підставі акта приймання-передачі наданих послуг від 27.11.2023р., на суму 587 802,90 грн., є таким, що настав.
За умовами положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За нормативними приписами ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Доказів погашення перед позивачем заборгованості за спірним актом, в сумі 587 802,90 грн. матерали справи не містять.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за спірним актом, у розмірі 587 802,90 грн..
Щодо нарахування інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. в справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%. 
Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.
Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих).
Внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач, на суму заборгованості за вищевказаним Актом приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2023р. по справі №804/644/16, нарахував інфляційні втрати, у розмірі 112 973,56 грн., за період з 13.01.2024р. по 01.07.2025р..
До позовної заяви позивачем долучено детальний розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким заборгованість за спірним актом складає: 578 802,90 грн. (сума боргу) + 112 973,56 (інфляційне збільшення).
Колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі Скаржником не зазначено конкретних доводів своєї незгоди із рішенням в частині обгрунтування судом першої інстанції свого рішення про стягнення витрат інфляційних втрат, власного контррозрахунку суду не надано, а правильність проведених позивачем обчислень не оскаржується.
Перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість нарахування інфляційних втрат, а тому позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи в частині задоволення позову щодо стягнення заборгованості, у розмірі 578 802,90 грн. та інфляційних втрат, у розмірі 112 973,56 грн. не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги в указаній частині.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025р. у справі № 904/3803/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 26.03.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя  О.В. Чус