Справа № 162/1180/25
Провадження № 3/162/2/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року селище Любешів
Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , студента, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.2 ст. 126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 15.11.2025 серії ЕПР1 №513848 ОСОБА_1 30.05.2025 о 23 год 15 хв у с. Седлище по вул. Вільхівка керував мотоциклом марки «Loncin LX300GY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. 
Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.11.2025 серії ЕПР1 №513836 ОСОБА_1 30.05.2025 о 23 год 15 хв у с. Седлище по вул. Травневій здійснював рух мотоциклом марки «Loncin LX300GY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.126 КУпАП. 
Неповнолітній ОСОБА_1 та його законний представник у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Пасевич О.П. у судовому засіданні клопотав про закриття провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки результат проведеного дослідження на наявність алкоголю в крові - 0.2 проміле - в межах допустимої норми. Також просив закрити провадження у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Крім цього зазначив, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено належними та достатніми доказами, зокрема відсутня відеофіксація вказаних у протоколах подій.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно з п.8 розділу І Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Згідно з п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Із матеріалів справи встановлено, що 30.05.2025 близько 23 год сталася ДТП за участю неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які керували мотоциклами, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а учасники отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до медичних закладів охорони здоров`я.
Відповідно до наданої КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради інформації від 06.06.2025 за №5709/2-06.25 у результаті проведеного 02.06.2025 дослідження із записом у журналі реєстрації за №1645 встановлено, що вміст алкоголю у пробі крові ОСОБА_1 становить 0,2 проміле.
Отже, безумовних підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд не вбачає, оскільки результат дослідження перебуває в межах допустимої норми.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Водночас, згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.
Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд.
Крім цього, у рішенні по справі «Кобець проти України»(«Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги результат огляду, проведеного в закладі охорони здоров`я, який перебуває в межах допустимої норми алкоголю в крові, суд дійшов висновку про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відтак, провадження в цій частині підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП суд зауважує таке.
Об`єктивно вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, стверджується визнавальними письмовими поясненнями останнього, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №513836 від 15.11.2025, матеріалами кримінального провадження №12025030530000336 від 31.05.2025, інформацією ТСЦ МВС від 07.06.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось.
За таких обставин, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті. 
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, було вчинене ОСОБА_1 30.05.2025 і на час розгляду справи щодо нього в суді пройшло більше 3 місяців, тому згідно з п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП справа в цій частині підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Керуючись ст. 38, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката Пасевича Олександра Петровича про закриття провадження у справі – задовольнити.
Закрити провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ