РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року 	справа № 580/973/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/973/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича 7, м.Житомир, 10002, ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА /ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
02.02.2026 вх.№5200/26 позивач у позовній заяві просить:
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.09.2025 №232950010261 про відмову у призначенні пенсії за віком; 
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 22.09.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки від 16.08.1992 серії НОМЕР_2 , з 16.09.1992 до 16.03.1994, 22.03.1994 до 21.03.1998 період роботи в російській федерації та періоди здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування 01.02.1999 - 31.03.1999, 17.08.1994 - 17.09.1999, 01.12.1999 - 31.12.1999, 17.01.2000 - 17.02.2000, 30.03.2000 - 30.04.2000, та з 02.07.2000 - 31.09.2000, 01.01.2001 - 31.12.2003, 01.03.2005 - 31.05.2005, 01.03.2009.
06.02.2026 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Відповідно до ч. 2. ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України). 
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що 26.08.2025 ОСОБА_1 звернувся через вебпортал до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (розглянуто екстериторіально за принципом єдиної черги) від 02.09.2025 №232950010261 відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Позивач вважає, що страховий стаж за період роботи з 16.09.1992 до 16.03.1994, 22.03.1994 до 21.03.1998 в російській федерації та періоди здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування 01.02.1999 - 31.03.1999, 17.08.1994 - 17.09.1999, 01.12.1999 - 31.12.1999, 17.01.2000 - 17.02.2000, 30.03.2000 - 30.04.2000, та з 02.07.2000 - 31.09.2000, 01.01.2001 - 31.12.2003, 01.03.2005 - 31.05.2005, 01.03.2009 є беззаперечним, розрахунки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо стажу Позивачки здійснені помилково, що має наслідком ухвалення необґрунтованих індивідуальних актів.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позов не визнає. 24.02.2026 вх. №9585/26 у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, звернулася із заявою, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Згідно із рішенням від 02.09.2025 №232950010261 Позивачеві відмовлено у призначені пенсії, позаяк відсутній необхідний страховий стаж роботи, просить відмовити у задоволенні позову.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 26.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за віком, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.09.2025 №232950010261 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Позивач вважає спірне рішення протиправними та такими, що належить скасувати, тому звернулася до суду з позовом.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке. 
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із п. 6 ч.1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та Законом №1058-IV, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 30.06.2000 незалежно від перерв. Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій.
Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком приймається за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 “Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961. Призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо здійснити перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 під час приймання документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує стаж роботи. Відповідно до статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. 
Роботодавець або його правонаступник має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами: виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №527/1655/17).
Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а та від 10.10.2019 у справі №234/4585/17 зазначив, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики та МФУ.
Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 висловлено позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи №560/3734/22 зазначив: п.95 - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Право бути почутим є ключовим принципом «належного врядування» в демократичній державі. Перш ніж орган публічної влади ухвалить адміністративне рішення, яке стосується прав чи інтересів певної особи, їй повинна бути надана можливість висловити свої міркування та надати органу публічної влади інформацію і свої аргументи. Процедури й питання, що потребують розгляду, залежать від того, чи стосується адміністративне рішення індивідуальних або колективних інтересів. Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Органам публічної влади заборонено використовувати свої повноваження з неналежних мотивів або з неналежною ціллю, навіть якщо результат буде подібний до досягнутого в рамках законних дій. Принцип «належного врядування» не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились внаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Відповідно до ст.12 Закону України від 02 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР “Про звернення громадян” дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження», «Про адміністративну процедуру». 
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Якщо вирішення питань, порушених у заявах (клопотаннях) і скаргах громадян, належить до предмета регулювання Закону України «Про адміністративну процедуру», вони розглядаються у порядку, встановленому зазначеним Законом України. 
Відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 р. № 2073-IX (далі - Закон № 2073) адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція) (ч.1 ст.21 Закону № 2073). Адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п.1 ч.1 ст.2 Закону № 2073). Письмовий адміністративний акт складається зі вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. Мотивувальна частина пояснює, чому саме таке рішення прийнято (ст. 72 Закону № 2073). Відповідно до ч.1 ст.29 Закону № 2073 адміністративний орган за клопотанням учасника адміністративного провадження або з власної ініціативи, а також у випадках, передбачених законом, залучає до участі в адміністративному провадженні особу, яка сприяє розгляду справи та участь якої необхідна для розгляду справи. За результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт (ч.1 ст.69 Закону № 2073). 
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). 
У рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп (справа 3/35-313) вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
У постанові від 31.08.2018 у справі № 822/1815/16 Верховний Суд вказав на те, що у разі визнання незаконним (протиправним), індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття.
У науково-практичному коментарі до Закону України «Про адміністративну процедуру» зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.1 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів. Конвенція Ради Європи про доступ до офіційних документів передбачає, що державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ (ч.1 ст.5).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Оцінюючи докази і перевіривши доводи сторін, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин щодо здійснення адміністративного провадження адміністративними органами, суд зазначає таке. 
Суд доходить висновку за результатом перевірки доводів сторін, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області передчасно ухвалене немотивоване рішення у межах адміністративного провадження під час розгляду заяви від 26.08.2025 про призначення пенсії за віком без зрозумілої мотивації, без аналізу та без перевірки відповідності записів роботодавців у трудовій книжці страхового стажу період роботи 16.09.1992 до 16.03.1994, 22.03.1994 до 21.03.1998 період роботи в російській федерації та періоди здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування 01.02.1999 - 31.03.1999, 17.08.1994 - 17.09.1999, 01.12.1999 - 31.12.1999, 17.01.2000 - 17.02.2000, 30.03.2000 - 30.04.2000, та з 02.07.2000 - 31.09.2000, 01.01.2001 - 31.12.2003, 01.03.2005 - 31.05.2005, 01.03.2009 згідно з трудовою книжкою від 16.08.1992 НОМЕР_2 з урахуванням висновків Верховного Суду щодо зарахування стажу до 1992 року у контексті забезпечення сприяння подальшого моделювання поведінки ОСОБА_1 , тому суд за встановлених обставин і оцінених доказів визнає, що не дотримані принципи процедури (верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; обґрунтованість; добросовісність і розсудливість; ефективність; гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні за висловленого бажання доплатити за стаж) під час адміністративного провадження у забезпеченні сприяння позивачеві у реалізації права на пенсійне забезпечення, тому немотивований індивідуальний акт від 02.09.2025 №232950010261 без покликання на ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, що не відповідає принципам належного врядування, є протиправним і належить скасуванню.
У частині вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 22.09.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки від 16.08.1992 серії НОМЕР_2 , з 16.09.1992 до 16.03.1994, 22.03.1994 до 21.03.1998 період роботи в російській федерації та періоди здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування 01.02.1999 - 31.03.1999, 17.08.1994 - 17.09.1999, 01.12.1999 - 31.12.1999, 17.01.2000 - 17.02.2000, 30.03.2000 - 30.04.2000, та з 02.07.2000 - 31.09.2000, 01.01.2001 - 31.12.2003, 01.03.2005 - 31.05.2005, 01.03.2009 належить відмовити в контексті неналежного розгляду заяви Позивача від 26.08.2025.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. 
Зважаючи на те, що прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.09.2025 №232950010261 є протиправним і скасованим, то з урахуванням повноважень суду відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Касаційний адміністративний суд ВС відмовився відкривати провадження у спорі щодо зарахування стажу, здобутого в РФ. Про це свідчить ухвала КАС ВС у справі №380/6917/24, що остаточно поставила крапку в тривалій суперечці між громадянином та органом ПФУ.
У справі №520/26141/23 ЄДРСР 117448953 суд апеляційної інстанції висновує: обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Відсутність у відповідачів можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території рф, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації його права на пенсійне забезпечення з урахуванням страхового стажу, набутого в іншій державі. Аналогічні висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.04.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 № 316/1392/16-а.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань у межах адміністративного провадження, що законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, тобто суд не може підміняти орган ПФУ (у зарахуванні стажу, визначення суми за відсутності розрахунків чи призначенні пенсії), який уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права Позивача бути почутим, буде зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву від 26.08.2025 з урахуванням механізму адміністративної процедури і повноважень органу ПФУ перевірити достовірність записів трудової книжки.
Відповідно до повноважень Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо обставин розгляду заяви від 26.08.2025 про призначення пенсії за віком, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення з огляду на принципи належного/доброго врядування необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 26.08.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням підходів клієнтоорієнтованого сервісу, висновків суду та дотриманням вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» з дотримання принципів адміністративної процедури.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 1331,20 грн (квитанції від 30.01.2026) наявні підстави для стягнення витрат зі сплати збору у сумі 665,60 грн.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 02.09.2025 №232950010261 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву від 26.08.2025 ОСОБА_1 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича 7, м.Житомир, 10002, ЄДРПОУ 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення суду направити сторонам справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області [вул.Ольжича 7, м.Житомир, 10002, ЄДРПОУ 13559341];
Рішення суду складене 07.04.2026. 

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА