ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/608/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
судді Стецика Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також – ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі також - Відділ примусового виконання рішень, відповідач) в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову від 06.01.2026 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Станіслава Кушніра у виконавчому провадженні №73510967 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5 100,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Кушніра С.С. від 06.01.2026 у виконавчому провадженні №73510967 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/12897/23 на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.
Позивач вказану постанову вважає такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), з огляду на те, що на виконання рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 16.11.2022. 
З листопада 2023 року доплата до пенсії, що передбачена статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачувалась ОСОБА_1 щомісячно разом з основною пенсією. 
Нарахована сума боргу на виконання рішення суду за період з 16.11.2022 по 31.10.2023 виплачуються на умовах передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Вказує, що 01.01.2025 набрав чинності Закон №4059-IX «Про Держбюджет на 2025 рік», статтею 45 якого змінено правове регулювання нарахування та виплати доплати непрацюючим пенсіонерам, яким надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. 
Оскільки, ОСОБА_1 після 26.04.1986 самостійно змінила місце проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулась на постійне місце проживання до цієї зони, то для встановлення їй доплати до пенсії за проживання в радіоактивно забрудненій зоні з 01.01.2025 відсутні підстави.
Тому вважає, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/12897/23 виконано ГУ ПФУ у Волинській області добровільно та повністю до внесення змін у норми законодавства які регулюють вказані правовідносини.
Звертає увагу суду, що відповідно до ст. 75 Закону «Про виконавче провадження», штраф накладається за невиконання рішення без поважних причин. В даному ж випадку, виконання рішення щодо виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії припинилося не через умисел ГУ ПФУ у Волинській області, а виключно через зміну закону, що є об`єктивною обставиною.
Вказує, що державному виконавцю вчасно та в повному обсязі було надано інформацію про виконання рішення (лист від 30.12.2025). Проте державний виконавець проігнорував ці пояснення та докази, не провів об`єктивну перевірку і безпідставно застосував санкцію у розмірі 5 100 грн.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за окремою категорією термінових адміністративних справ, передбачених статтею 284 КАС України.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених КАС України для висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/12897/23 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати з 16.11.2022 ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 16.11.2022 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
23.10.2023 на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №18310/2023р.
07.12.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області відкрито виконавче провадження №73510967 щодо примусового виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №18310/2023р від 23.10.2023.
23.12.2025 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із вимогою у якій просив терміново вжити вичерпних заходів щодо виконання рішення суду та надати інформацію про стан виконання вищезазначеного рішення суду (з наданням відповідного розрахунку) (а.с.10зворот-11).
Листом №0300-0305-5/88624 від 30.12.2025 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/12897/23 виконано в добровільному порядку в межах покладених зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства. Сума заборгованості на виконання рішення суду за період з 16.11.2022 по 30.09.2023 складає 51726,31 грн, яка внесена до Реєстру судових рішень для її погашення. З 01.12.2023 виплата доплати до пенсії здійснювалася разом з основною пенсією (а.с.14-15).
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.01.2026 на ГУ ПФУ у Волинській області на підставі статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Як підставу накладення такого штрафу зазначено припинення з 08.07.2025 виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.12зворот-13).
Не погоджуючи із застосуванням до ГУ ПФУ у Волинській області штрафу в розмірі 5100,00 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За правилами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами пункту 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
З тексту оскаржуваної постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Кушніра С.С. від 06.01.2026 ВП№73510967 випливає, що на підставі статей 63,75 Закону №1404-VIII на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн за невиконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 №18310/2023.
Як підставу накладення такого штрафу зазначено припинення з 08.07.2025 виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
При вирішенні спору суд враховує, що статтею 45 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Передбачена статтею 39 Закону №796-ХІІ доплата є періодичним (щомісячним) платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена в часі. Вирішуючи питання про зобов`язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суди, у разі відсутності спору про право особи на отримання такої доплати або встановлення такого права в судовому порядку, не мають підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві. У разі зміни чинного законодавства України, яким регулюються питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач повинен керуватися нормами законів, чинних на час призначення (нарахування) виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (вказану правову позицію викладену в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі № 240/4937/18).
Крім того, згідно з усталеною судовою практикою (постанови Верховного Суду України від 23.04.2013 №21-239а11, від 19.03.2013 №21-53а13, від 05.11.2013 №21-293а13, від 07.07.2014 №21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.
Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2025 Законом №4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення. 
Тому, починаючи з 01.01.2025, право ОСОБА_1 на доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, уже не підпадає під дію рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/12897/23, позаяк виплата та нарахування за цим рішенням суду підвищення до пенсії здійснюється до зміни правового регулювання спірних правовідносин. 
Припинення виплати ОСОБА_1 з 01.01.2025 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру на виконання Закону №4059-ІХ свідчить про виникнення нових правовідносин між сторонами, та таким правовідносинам суд не надавав правову оцінку у межах розгляду справи №140/12897/23. 
Якщо ОСОБА_1 вважає, що її право на отримання з 01.01.2025 підвищення до пенсії за статтею 45 Закону №4059-ІХ є порушеним, то вона має право звернутися до суду з новим позовом.
Відтак, припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2025 підвищення до пенсії не може вважатися невиконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/12897/23 та виданого на виконання вказаного рішення суду виконавчого листа №18310/23 від 23.10.2023 з огляду на зміну правового регулювання спірних правовідносин.
Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. 
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20 та у справі №360/4708/20.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, оскільки суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 06.01.2026 ВП №73510967 не відповідає вимогам Закону №1404-VIII (з огляду на відсутність доведеного факту невиконання ГУ ПФУ у Волинській області рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №140/140/12897/23 без поважних причин), тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови належить задовольнити.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2662,40 грн, що був сплачений платіжною інструкцією від 14.01.2026 №57 (а.с.6).
Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю. 
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Станіслава Кушніра у виконавчому провадженні від 06.01.2026 ВП№73510967 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5 100,00 грн.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.
Повний текст складено на та підписано судом 16 лютого 2026 року.
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6; код ЄДРПОУ 13358826). 
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1; код ЄДРПОУ 45813957). 

Суддя Н. В. Стецик