Справа № 738/2448/25 
№ провадження 1-кп/738/29/2026 

Вирок
 
іменем України
12 лютого 2026 року  місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чернігівської області в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025275370000098, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2025 року, стосовно ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Менського району Чернігівської області, громадянство України, одруженого, працює водієм у ФОП « ОСОБА_3 », із середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України,
за участю:	  	
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,	
учасників судового провадження:	
прокурорів	ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 	
потерпілого	ОСОБА_7 , 	
представника потерпілого 	ОСОБА_8 ,	
обвинуваченого	ОСОБА_2 ,	

встановив:
 
1.Хронологія судового провадження.
03 листопада 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, надійшов до Менського районного суду Чернігівської області з Корюківської окружної прокуратури (арк. с. 1).
03 листопада 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання (арк. с. 11).
07 листопада 2025 Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення судового розгляду у провадженні (арк. с. 25).
2.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_2 09 серпня 2025 року близько 08 години 45 хвилин, перебуваючи на території тракторного стану по вулиці Героїв України, 150 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, умисно завдав йому один удар кулаком своєї правої руки у ділянку голови внаслідок чого потерпілий впав спиною на асфальтне покриття. Коли ОСОБА_7 намагався піднятись на ноги, ОСОБА_2 наніс йому не менше двох ударів кулаком своєї правої руки в ділянку голови. Від отриманих ударів потерпілий знову впав на асфальтне покриття, а ОСОБА_2 наніс йому не менше двох ударів правою ногою у ділянку голови. Таким чином ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом та садна голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
4.Позиції сторін кримінального провадження.
4.1. Позиція сторони обвинувачення.
Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 30 жовтня 2025 року дізнавачем Сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 і затверджений прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_5 (арк. с. 2-8).
За змістом обвинувального акту, який підтримав прокурор, орган досудового розслідування вважав установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України.
Під час виступу у судових дебатах прокурор вважав, що показання потерпілого, свідків та надані докази доводять склад кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_2 , зазначив, що обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання – відсутні, прокурор просив призначити покарання ОСОБА_2 за частиною першою статті 125 КК України – у виді 100 годин громадських робіт.
4.2. Позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням не визнав, надав показання у справі, просив не призначити покарання у виді громадських робіт, посилаючись на те, що він працює, має на утриманні двох дітей.
4.3.Позиція потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_7 фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за частиною першою статті 125 КК України не оспорював, надав показання.
Потерпілий, представник потерпілого під час виступу в судових дебатах в частині призначення покарання обвинуваченому погодилися із покаранням обвинуваченому, яке просив призначити прокурор.
5.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
5.1.Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_2 надав показання про те, що його дружина ОСОБА_10 працювала у ФОП « ОСОБА_7 » та звільнилася з роботи у зв`язку із непорозуміннями з ОСОБА_7 у фінансових питаннях. ОСОБА_7 звинувачував дружину у викраденні грошей, таким чином обмовляв її. Після звільнення з роботи дружині почали надходити погрози від невідомих осіб, у випадку неповернення ОСОБА_7 грошей.
09 серпня 2025 року зранку, з метою з`ясувати непорозуміння із ОСОБА_7 , він (обвинувачений), ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приїхали на територію, де знаходиться виробництво ОСОБА_7 . Дружина – ОСОБА_10 спочатку спілкувалась із робітниками, а потім із ОСОБА_7 
ОСОБА_7 кричав, показував дружині якийсь документ. Коли ОСОБА_7 йшов до свого автомобіля, то він (обвинувачений) підійшов до нього та сказав: «Давайте щось вирішимо», намагався його зупинити. У відповідь на це ОСОБА_7 відштовхнув його, намагався ударити – махав руками. І він (обвинувачений) лише тримав ОСОБА_7 за руки. ОСОБА_10 газовим балончиком бризнула в очі ОСОБА_7 . Обвинувачений категорично заперечує заподіяння ударів потерпілому, вказує, що між ними відбулася лише «штовханина».
5.2.Показання потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_7 надав показання про те, дружина обвинуваченого – ОСОБА_10 , яка раніше у нього працювала, при звільненні з роботи без дозволу забрала ноутбук та грошові кошти, і з цього приводу між ним ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_10 тривав конфлікт та він вимагав повернення грошей та ноутбука, а ОСОБА_10 відмовлялася їх повертати.
Зранку 09 серпня 2025 року охоронник ОСОБА_12 зателефонував та повідомив, що на територію виробництва приїхали ОСОБА_10 з чоловіком та ОСОБА_11 .
Коли він ( ОСОБА_7 ) приїхав на виробництво, то під час розмови із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , останні звинуватили його у погрозах, у розповсюдженні чуток, вимагали від нього вибачень, а він ( ОСОБА_7 ) вимагав повернення грошей та ноутбука. Зрозумів, що гроші ОСОБА_10 повертати не буде. Коли йшов до свого автомобіля, то відчув удар в область голови – у ліву скроню. Від цього удару упав на асфальт і побачив що ударив ОСОБА_2 . Коли лежав, то ОСОБА_2 кулаками рук наніс три удари та ногами два удари в область голови. ОСОБА_10 два рази бризнула в обличчя газовим балончиком. ОСОБА_13 відтягнув від нього обвинуваченого. Підійшов ОСОБА_14 та надавав йому допомогу, а ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 сіли у свій автомобіль та виїхали з території виробництва. Від ударів ОСОБА_2 утворились гематоми і садна на тім`яній частині голови та біля лівого вуха. Потерпілий не вибачив обвинуваченого. 
5.3. Показання свідків.
Свідок ОСОБА_14  надав показання про те, що знайомий із обвинуваченим та потерпілим. Здійснює власну підприємницьку діяльність на території по АДРЕСА_2 , де також розміщений завод із виготовлення пелет, який належить ОСОБА_7 . Влітку (точної дати не пам`ятає) він перебував на території, де здійснює підприємницьку діяльність. Побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , які сварились. ОСОБА_7 намагався сісти до свого автомобіля, а ОСОБА_16 ударив його рукою в область скроні та смикнув ОСОБА_17 за одяг, від чого ОСОБА_7 упав та ударився головою. ОСОБА_16 ударив ногою по голові ОСОБА_7 , а потім руками наносив удари по голові. Потім ОСОБА_18 підійшла до ОСОБА_7 та перцовим спреєм бризнула в очі ОСОБА_7 ОСОБА_7 удари ОСОБА_19 не наносив. ОСОБА_20 їх розборонив. Він ( ОСОБА_14 ) надавав допомогу ОСОБА_7 , викликав швидку допомогу. ОСОБА_16 з дружиною сіли в свій автомобіль та поїхали. 
Свідок ОСОБА_12  надав показання про те, що працює охоронцем у ФОП « ОСОБА_7 » Влітку (точної дати не пам`ятає) заступив на робочу зміну. На територію заводу в`їхав автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , в автомобілі також були ОСОБА_10 та її брат – ОСОБА_11 . Про те, що на територію заводу в`їхав сторонній автомобіль повідомив ОСОБА_7 . Коли приїхав ОСОБА_7 то між ним та ОСОБА_2 сталась сварка щодо грошових коштів. Потім побачив, що коли ОСОБА_7 намагався сісти у свій автомобіль, то він упав. Причини падіння ОСОБА_7 він ( ОСОБА_12 ) не зрозумів, бо знаходився від місця події на відстані і автомобіль дещо перекривав огляд місця сварки. Побачив, що після того як ОСОБА_7 упав та лежав на спині, ОСОБА_2 наносив йому удари ногою по голові. Підійшов ОСОБА_20 та відсторонив ОСОБА_2 від ОСОБА_17 . У цей час ОСОБА_2 висловлював нецензурну лайку в бік ОСОБА_7 , ОСОБА_14 надав допомогу ОСОБА_7 . Потерпілий ледь стояв, повідомив, що ОСОБА_18 бризнула йому в очі балончиком. ОСОБА_18 та ОСОБА_16 сіли до автомобіля та поїхали з території заводу. 
Свідок ОСОБА_10  надала показання про те, що вона є дружиною обвинуваченого. Вона ( ОСОБА_10 ) близько одного року восьми місяців працювала у ФОП « ОСОБА_7 » на посаді керуючої заводом з виготовлення пелет, але трудові відносини не були документально оформлені. 30 липня 2025 року ОСОБА_7 звільнив її з роботи. Вона ( ОСОБА_10 ) при звільненні забрала кошти, які надійшли від продажу пелет, як заробітну плату для себе та брата ОСОБА_11 . Через це ОСОБА_7 обмовляв її, погрожував та розповсюджував чутки про те, що вона викрала у нього кошти, які призначались на виплату заробітної плати працівникам заводу. Від знайомих дізналась, що ОСОБА_7 шукає людей, які б вчинили із нею розправу. Про це розповіла своєму чоловіку – ОСОБА_2 (обвинуваченому). На початку серпня зранку, вона ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_2 (обвинувачений) та ОСОБА_11 з метою з`ясування стосунків із ОСОБА_7 , спростування чуток, автомобілем приїхали на територію заводу. Чоловік і брат поїхали з нею для захисту. На заводі вона ( ОСОБА_10 ) роздала працівникам роздруківки стосовно заробітної плати та повідомила їм, що зайві кошти не забирала. Працівника заводу розійшлися. ОСОБА_7 спитав: «Чому приїхали?». Вона відповіла: «Для того, щоб виправдати себе». ОСОБА_7 ображав чоловіка, відштовхнув його у груди, ударив кулаком у груди, У відповідь ОСОБА_2 намагався тримати руку ОСОБА_7 , відштовхував ОСОБА_7 , від цього той упав, а коли підіймався, то порвав ОСОБА_2 футболку. ОСОБА_11 і ОСОБА_13 намагалися припинити конфлікт. Вона ( ОСОБА_10 ) сльозогінним балончиком бризнула ОСОБА_7 в очі, тому що боялася, що той візьме біту з автомобіля. 
Свідок ОСОБА_21  надав показання про те, що працює водієм навантажувача кара у ФОП « ОСОБА_7 » Влітку (точної дати не пам`ятає) перебував на робочому місці. Побачив, що до ангару на автомобілі приїхала ОСОБА_18 , з чоловіком ОСОБА_22 та братом ОСОБА_11 . ОСОБА_18 роздала працівникам роздруківки по зарплаті, сказала, що якби вона була чоловіком то ударила б ОСОБА_7 . Він ( ОСОБА_21 ) побачив, що приїхав ОСОБА_7 , почув, що між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 відбувається сварка. Очевидцем заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не був, бо пішов виконувати свою роботу. 
Свідок ОСОБА_11  надав показання про те, що є братом дружини обвинуваченого, раніше працював оператором пресувального станка у ФОП « ОСОБА_7 ». Уранці в кінці літа (точної дати не пам`ятає) його сестра ОСОБА_18 сказала, що поїде до ОСОБА_7 з`ясувати стосунки. Він ( ОСОБА_11 ) вирішав поїхати із сестрою. Коли приїхали на територію заводу, то він ( ОСОБА_11 ) зайшов у цех, де спілкувався із працівниками. Коли вийшов із цеху, то побачив ОСОБА_24 , її чоловіка та ОСОБА_7 , які перебували біля автомобіля потерпілого. Яким чином були заподіяні ОСОБА_7 тілесні ушкодження йому не відомо.
Свідок ОСОБА_13  надав показання про те, що обвинувачений ОСОБА_2 – його племінник, а потерпілий ОСОБА_7 був його роботодавцем. Йому було відомо про те, ОСОБА_7 звинувачував ОСОБА_18 у непорозуміннях у фінансових питаннях. Влітку (дату не пам`ятає) зранку перебував у цеху на заводі з виготовлення пелет, один із працівників повідомив про сварку. Коли вийшов із цеху, то побачив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 знаходяться біля автомобіля ОСОБА_7 та сваряться. У ОСОБА_24 були подряпини на обличчі, розірвана футболка, ОСОБА_7 тримався за обличчя і телефонував у поліцію. Він ( ОСОБА_13 ) став між ОСОБА_24 та ОСОБА_7 , щоб припинити сварку. Після цього бачив, що приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, ОСОБА_7 надавали медичну допомогу.
5.4.Документи, висновки експертів, які зібрані стороною обвинувачення.
01 вересня 2025 року ОСОБА_7 звернувся до начальника ВП № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області з письмовою заявою, у якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , який заподіяв йому тілесні ушкодження 09 серпня 2025 року (арк. с. 72).
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_7 01 вересня 2025 року, внесені відомості про вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, а саме про спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 09 серпня 2025 року, про що зазначено у Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження (арк. с. 68).
У рапорті помічника чергового ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_25 від 09 серпня 2025 року зазначено, що 09 серпня 2025 року о 9 годині 02 хвилини зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про його побиття (арк. с. 70).
У рапорті помічника чергового ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_25 від 09 серпня 2025 року зазначено, що 09 серпня 2025 року о 10 годині 20 хвилин зі служби «102» надійшло повідомлення із закладу охорони здоров`я – Менської ЦРЛ про те, що до лікарні поліція доставила ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями (арк. с. 71).
Наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 підтверджена Висновком експерта № 634 від 24 вересня 2025 року, згідно з яким у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження: у вигляді підшкірних гематом та садна голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, та могли утворитись від дії тупих предметів по механізму удару та тертя, утворення тілесних ушкоджень не виключається 09 серпня 2025 року. Тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, не виключено, і внаслідок ударів рукою чи ногою. Тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з наданням тілу стороннього прискорення чи без нього з висоти власного зросту на тверду поверхню (арк. с. 74-76).
У Протоколі проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2025 року зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , був проведений слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_7 . Під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_7 розповів та показав яким чином ОСОБА_2 заподіяв йому тілесні ушкодження (арк. с. 82-84)..
У Протоколі проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2025 року зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , був проведений слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_14 . Під час проведення вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_14 розповів та показав, яким чином ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження (арк. с. 86-88).
У Протоколі проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2025 року зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , був проведений слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_12 . Під час проведення вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_12 розповів та показав яким чином ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження (арк. с. 91-93).
З метою оцінки вищезазначених доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, суд дослідив надані прокурором документи, якими оформлені процесуальні рішення прокурора, керівників органу досудового розслідування, дізнавачів щодо підслідності кримінального провадження, повноважень процесуальних прокурорів, дізнавачів, запитів, та інші документи (арк. с. 69, 77-81, 85, 89, 90, 94-100).
6.Висновки суду.
Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, відповідно до положень частини третьої статті 89 КПК України.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.
Версія сторони захисту стосовно обставин цього кримінального провадження зводиться до того, що обвинувачений, на прохання своєї дружини – ОСОБА_10 , з метою її захистити від звинувачень потерпілого у викраденні коштів, та можливої фізичної розправи ОСОБА_7 із ОСОБА_10 , супроводжував її прибуття на територію заводу, де здійснював підприємницьку діяльність ОСОБА_7 , де і відбулась конфліктна розмова між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також «штовханина» мід ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Обвинувачений категорично заперечує заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Вважає, що потерпілий його обмовляє через неприязнь та конфлікт потерпілого до дружини обвинуваченого. Свої дії оцінює як захист дружини від посягань ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 винаймав осіб, які погрожували дружині розправою.
Під час розгляду провадження суд встановив, що докази, які б спростували висунуте обвинувачення та які б підтвердили версію сторони захисту відсутні.
Так, внаслідок показань свідків, потерпілого та обвинуваченого суд встановив, що дружина обвинуваченого – ОСОБА_10 працювала у ФОП « ОСОБА_7 » на посаді керуючої заводом з виготовлення пелет. На заводі також працювали: ОСОБА_11 – брат ОСОБА_10 ; ОСОБА_13 – дядько обвинуваченого. Трудові відносини цих осіб не були документально оформлені. ОСОБА_10 , звільняючись з роботи, без дозволу власника завода – ОСОБА_7 забрала кошти, які надійшли від продажу пелет, як заробітну плату для себе та брата ОСОБА_11 . Через це між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тривав конфлікт, про що ОСОБА_10 повідомила свого чоловіка – ОСОБА_2 (обвинуваченого), також про конфлікт було відомо ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 .
Сторона захисту не надала докази, які б підтверджували обставини вчинення з боку ОСОБА_7 погроз чи інших посягань стосовно ОСОБА_10 . Також свідок ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_26 у суді зазначили, що не зверталися до правоохоронних органів із заявою про вчинення стосовно ОСОБА_10 протиправних дій ОСОБА_7 чи іншими особами.
09 серпня 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_11 на прохання – ОСОБА_10 приїхали разом з нею на територію заводу (колишнього тракторного стану), де ОСОБА_7 здійснював підприємницьку діяльність. На той час ОСОБА_10 , її брат ОСОБА_11 вже не перебували у трудових відносинах із ОСОБА_7 . Метою приїзду ОСОБА_10 на завод було з`ясування стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , як між колишнім працівником та колишнім роботодавцем. На території заводу між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_2 виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_2 умисно завдав ОСОБА_7 у ділянку голови удари кулаком правої руки та удари ногою, спричинивши таким потерпілому тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом та садна голови. Після побиття потерпілого, обвинувачений ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі покинули місце події.
Очевидцями словесної суперечки, а також умисного заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому були свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 .
Суд розцінює показання свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 про те, що обвинувачений не наносив удари потерпілому, такими показаннями, які мають на меті ввести суд в оману, з огляду на те, що ці свідки перебувають у близьких родинних стосунках із обвинуваченим, зокрема: ОСОБА_10 – дружина обвинуваченого, ОСОБА_11 – брат дружини обвинуваченого, ОСОБА_13 – дядько обвинуваченого, тому ці особи, керуючись хибною ілюзією соціальної справедливості вчинку обвинуваченого, намагаються виправдати його дії.
При цьому свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_12 надали показання, які спростовують версію сторони захисту, та повній мірі узгоджуються як з показаннями потерпілого ОСОБА_7 так і з іншими доказами, і підтверджують обставини умисного заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.
Наявність легких тілесних ушкоджень у потерпілого підтверджена висновком судово-медичної експертизи.
Отже, проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальному акті.
Суд дійшов висновку, що прокурор надав допустимі, належні, достовірні та достатні докази для визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, а саме в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.
7.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 відсутні.
8.Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_2 ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисний кримінальний проступок проти здоров`я особи, є особою, яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень внаслідок недотримання правил дорожнього руху, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра, одружений, працює і ФОП « ОСОБА_3 », за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. с. 101-107).
Окрім цього, суд враховує, що обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Враховуючи особу винного, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на строк у межах, передбачених у санкції частини першої статті 125 КК України.
З урахуванням другорядної ролі кари, як мети покарання, суд вважає, що призначення покарання у виді громадських робіт є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.
Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили відсутні.
У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази – відсутні, цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді ста годин громадських робіт.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя        ОСОБА_1