ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/22050/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20 серпня 2025 року № 262840021404 про відмову у призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року відповідно до записів трудової книжки від 17.07.1981 року серії НОМЕР_1 , повторно розглянути заяву від 13.08.2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 23.04.2025 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, рішенням якого від 30.04.2025 року № 262840021404 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 06.06.2025 року позивач вдруге звернулась до територіального органу пенсійного фонду України за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким прийнято рішення від 13.06.2025 № 262840021404 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди роботи 01.04.1993 по 14.06.1995 та з 01.02.1996, адже назви організацій при прийнятті не відповідають назвам організацій при звільненні, тобто відсутні відомості про реорганізацію. 13.08.2025 позивачка знову звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 20.08.2025 № 262840021404 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
Позивач вважає, що для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії має бути зарахований період її роботи 01.04.1993 по 14.06.1995 та з 01.02.1996 по 25.11.1996, а відповідач безпідставно не зарахував до її страхового стажу вказані періоди її роботи. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.08.2025 № 262840021404 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідач – ГУ ПФУ в Житомирській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому представник управління просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація м. Київ, Київська область, подала заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які опрацьовувались за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 13.08.2025 позивач повторно подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, про призначення пенсії за віком відповідно до Закону. Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатами розгляду якої 20.08.2025 було прийнято рішення №262840021404, позивачу зараховано попередній період, однак відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до Витягу з ЕРС для ФОП заявник здійснював підприємницьку діяльність з 05.07.2010 по 27.12.2016. До страхового стажу не зараховано:
- період підприємницької діяльності з 05.07.2010 по 01.04.2012, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків;
- періоди роботи з 01.04.1993 по 14.06.1995, з 01.02.1996 по 25.11.1996 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1981, оскільки відсутні дані про реорганізацію;
- період роботи з 01.04.1993 по 06.09.1993 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1981 та акту опиту свідків, оскільки в трудових книжках заявника та свідків відсутні дані про перейменування організації. Відсутня інформація про ліквідацію підприємства, а також відсутні архівні дані.
Інші документи, передбачені пунктом 3 Порядку №637, відсутні. Згідно відомостей Державного реєстру застрахованих осіб до страхового стажу враховані всі періоди трудової діяльності. За поданими документами страховий стаж становить 28 років 08 місяців 19 днів. Позивач матиме право на пенсійну виплату з 06.06.2027 або при набутті необхідного страхового стажу. Відповідач вважає, що дії Головного управління є правомірними та вмотивованими.
Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в м. Києві, подала заяву від 23.04.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, за результатами розгляду якої 30.04.2025 було прийнято рішення №262840021404 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 періоди роботи:
- з 16.10.1989, оскільки у записі про звільнення не зазначено дату звільнення з роботи;
- з 09.09.1987 по 08.07.1991 та з 21.01.1992 по 01.04.1992, оскільки назви організацій при прийнятті на роботу не відповідають назвам організацій на печатках, якими завірено записи при звільнення, тобто відсутні відомості про реорганізацію.
06.06.2025 позивач повторно подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, про призначення пенсії за віком відповідно до Закону.
Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за результатами розгляду якої 13.06.2025 було прийнято рішення №262840021404, позивачу зараховано попередній період, однак відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди роботи з 01.04.1993 по 14.06.1995 та з 01.02.1996, оскільки назви організацій при прийнятті не відповідають назвам організацій при звільненні, тобто відсутні відомості про реорганізацію.
13.08.2025 позивач повторно подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатами розгляду якої 20.08.2025 було прийнято рішення №262840021404, позивачу зараховано попередній період, однак відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що страховий стаж становить 28 років 08 місяців 19 днів. Відповідно до Витягу з ЕРС для ФОП заявник здійснював підприємницьку діяльність з 05.07.2010 по 27.12.2016. До страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 05.07.2010 по 01.04.2012, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.1993 по 14.06.1995, з 01.02.1996 по 25.11.1996 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1981, оскільки відсутні дані про реорганізацію. До страхового стажу неможливо зарахувати період роботи з 01.04.1993 по 06.09.1993 відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1981 та акту опиту свідків, оскільки в трудових книжках заявника та свідків відсутні дані про перейменування організації. Відсутня інформація про ліквідацію підприємства, а також відсутні архівні дані.
Вважаючи таку відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років (абзаци другий, восьмий частини першої статті 26 Закону № 1058-IV).
Згідно із частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд вказує, що відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.
Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що основним документом, який підтверджує стаж, є трудова книжка і лише за відсутності необхідних записів або в разі якщо записи в трудовій книжці є неточними чи неправильними виникає необхідність у підтвердженні періодів роботи уточнюючими довідками.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за результатами розгляду заяви позивача 20.08.2025 було прийнято рішення №262840021404, позивачу зараховано попередній період, однак відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
В межах заявлених позовних вимог спірним є питання зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року.
Згідно із записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 17.07.1981 ОСОБА_1 працювала у період з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року у Державному комунальному підприємстві побутового обслуговування «Обкова» та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року – МП фірма «Надія-Люкс».
Щодо спірного періоду міститься інформація про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містяться посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. В графі щодо оспорюваних періодів записи не містять помилок, виправлень чи неточностей.
Суд вважає, що наявні в трудовій книжці записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивача.
Щодо тверджень відповідача про відсутність інформації про реорганізацію та про те, що запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки, то такі судом не беруться до уваги, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.
Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема звертатися у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.
Суд приймає до уваги те, що відповідачем не подано доказів вжиття необхідних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів трудової книжки позивача стосовно спірних періодів, натомість відмовлено у їх зарахуванні до страхового стажу.
Суд також зазначає, що відповідно до положення Порядку № 637, пункт 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, який визначає перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, не покладає обов`язок на особу надавати органу Пенсійного фонду відомості про реорганізацію підприємств, установ та організацій - роботодавців.
Інших підстав для незарахування спірних періодів з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року до страхового стажу позивача відповідачем не наведено.
Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.08.2025 року № 262840021404 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню. 
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Вимогами пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Тож дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
За наведених обставин клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення співвідповідачів у справі не підлягає задоволенню, адже належним відповідачем за пред`явленими вимогами є саме це Управління.
Враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення про відмову в призначенні пенсії від 20 серпня 2025 року № 262840021404, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності щодо розгляду заяви позивача від 13.08.2025) зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу, віку та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження сум понесених витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги №24/25 від 03.09.2025; попередній розрахунок витрат, які понесла позивач ОСОБА_1 ; платіжну інструкцію від 03.09.2025 на загальну суму 7000 грн.
Водночас, у попередньому розрахунку судових витрат, поданому представником позивача, зокрема зазначено витрати на «підготовку та подання відповіді на відзив відповідача на позовну заяву» у розмірі 1000 грн. Однак фактично відповідь на відзив позивачем до суду не подавалась, що свідчить про відсутність відповідних процесуальних дій та понесення таких витрат. Крім того, оскільки мова йде про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, такі витрати як консультація клієнта, узгодження правової позиції та проведення зустрічей не підлягають розподілу як витрати, що були необхідні для розгляду цієї адміністративної справи. 
Таким чином, матеріали справи містять достатні докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу на загальну суму 5000 грн. за підготовку та подачу позовної заяви. Судом встановлено, що обсяг виконаних робіт адвокатом співмірний фактичним витратам, необхідних для розгляду даної справи. Відповідач заперечень щодо їх розміру не висловив.
Окрім того, у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20 серпня 2025 року № 262840021404 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року, відповідно до записів трудової книжки від 17.07.1981 року серії НОМЕР_1 , повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

14.04.26