ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/16744/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 02.10.2023 по 04.01.2024; та за період перебування у відпустках в зв`язку з лікуванням після отримання тяжкого поранення з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 21.02.2024 по 21.03.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 02.10.2023 по 04.01.2024; та за період перебування у відпустках в зв`язку з лікуванням після отримання тяжкого поранення з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 21.02.2024 по 21.03.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 02.10.2023 отримав мінно-вибухову травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, про що Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - відповідач, Військова частина) складено довідку про обставини травми від 24.10.2023 № 1553, а тому за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 02.10.2023 по 04.01.2024 та у відпустці в зв`язку з лікуванням після отримання тяжкого поранення з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 21.02.2024 по 21.03.2024 мав право на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, пропорційно дням перебування на лікуванні та у відпустці.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
24.10.2025 представник Військової частини подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Наголошує, що позивач отримав саме захворювання пов`язане з проходженням військової служби, а не поранення (контузія, травма, каліцтва). Звертає увагу суду, що в медичних документах складених під час лікування та перебування у відпустках для лікування у зв`язку з хворобою не зазначено, що лікування проводились та пов`язане з травмою, яке позивач отримав під час проходження служби. Вважає, що позивачем жодним чином не підтверджено, що він знаходився на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. При цьому стверджує, що підставою отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди є пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Разом з тим, вказує, що терміни "захворювання" і "поранення" (травма) не є тотожними.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд зважає на наступне. 
ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 та 02.10.2023 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 отримав мінно-вибухову травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 15538 від 24.10.2023.
Як свідчать матеріали справи наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 285 від 03.10.2023 позивача знято з котлового забезпечення у зв`язку із вибуттям зі складу сил та засобів на стаціонарне лікування до військового госпіталю м.Краматорськ у зв`язку із хворобою.
З 04.10.2023 по 11.10.2023 ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування в КНП "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради, що підтверджується виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 8138/1194 від 11.10.2023.
13.10.2023 проходив медичне обстеження у Медичному центрі "ВІЗІУМ" у зв`язку із травматичною оптичною нейропатією, ураженням центрального нейрона обох очей.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 303 від 19.10.2023 позивача знято з котлового забезпечення у зв`язку із вибуттям зі складу сил та засобів на стаціонарне лікування до військово-медичного госпіталю м.Одеса.
24.10.2023 перебував на консультації в Державній установі "Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України" в м. Одеса, про що свідчить медичний висновок від 24.10.2023. 
З 15.11.2023 по 29.11.2023 ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування в КНП "Звягельська багатопрофільна лікарня", про що свідчить виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 13398 (23).
З 08.12.2023 по 03.01.2024 позивач проходив лікування в Комунальному некомерційному підприємстві "Обласний медичний центр" Житомирської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 9158.
Згідно з висновками ВЛК викладеними у довідці № 82 від 03.01.2023, захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, потребує відпустки для лікування у зв`язку із хворобою на 30 календарних діб. Стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено-тривожно-депресивного синдрому з інсомнією. Відпустку у зв`язку із хворобою позивачу надано на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № № 4 від 04.01.2024 у період з 04.01.2024 по 02.02.2024.
На підставі направлення № 647 від 09.02.2024 позивача наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 43 від 09.02.2024 направлено на лікування у КНП "ГВВ" ЖОР "Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО" у період з 09.02.2024 по 20.02.2024.
Згідно з висновками ВЛК викладеними у довідці № 1329 від 20.02.2024, захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, потребує відпустки для лікування у зв`язку із хворобою на 30 календарних діб. Тривожно - депресивний розлад з інсомнією внаслідок психотравмуючої ситуації, постраматичного генезу. Відпустку у зв`язку із хворобою позивачу надано на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 55 від 21.02.2024 у період з 21.02.2024 по 21.03.2024.
Спірні правовідносини у даній справі виникли щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у період стаціонарного лікування з 02.10.2023 по 04.01.2024 та періоду відпусток, у зв`язку з лікуванням після отримання тяжкого поранення з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 21.02.2024 по 21.03.2024.
Відповідно до довідки № 12117 від 30.08.2024 Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 виплачено додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та відпустки, зокрема: у жовтні 2023 року - 35 483,87 грн за 11 днів; у листопаді 2023 року - 50 000 грн за 15 днів; в грудні 2023 року та січні 2024 року - виплата відсутня; у лютому 2024 року - 41 379,19 грн за 12 днів (однак, за відомостями довідки Військової частини НОМЕР_1 № 5492 від 14.10.2024 виплата відсутня); в березні 2024 року - виплата відсутня. У той час, за позицією Військової частини, нарахування та виплата додаткової винагороди позивачу не здійснена, у зв`язку із лікуванням за хворобою.
Позивач вважає, що Військова частина НОМЕР_1 не в повному обсязі виплатила, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" додаткову винагороду, а тому звернувся до суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За приписами частини другої статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абз.1-4 ч.4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжується і до тепер.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" Кабінет Міністрів України прийняв постанову 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пунктом 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац 2);
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони (абзац 3);
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань (абзац 4).
Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (абзац 7).
У даній справі, ключовим питанням є наявність/відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до Постанови № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, а також за час перебування у відпустці для лікування після поранення.
Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Таким чином, у період, який охоплює час перебування військовослужбовця у відпустці для лікування, приписи Постанови № 168 передбачають встановлення двох необхідних умов для виплати збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди, а саме: 
- пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини;
- поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.02.2026 у справі № 360/1960/22.
Щодо пов`язаності поранення (контузія, травма, каліцтво) позивача із захистом Батьківщини суд враховує наступне.
Обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджуються довідкою № 15538 від 24.10.2023, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 . За змістом такої довідки, позивач 02.10.2023 одержав мінно-вибухову травму: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акубаротравма. Цефалгічний синдром. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , не пов`язане з вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, не є наслідком дій вчинених у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в засобах індивідуального захисту, поблизу н.п. Міньківка, Бахмутського району, Донецької область.
Таким чином, факт поранення (травми), отриманого у зв`язку із захистом Батьківщини вказаною довідкою підтверджено.
Щодо ступеня поранення слід вказати наступне.
При цьому, згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Проаналізувавши викладені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23.
Питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у тому числі за період лікування досліджувалося судом, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.08.2025 у справі № 280/7364/23. 
У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100 000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Верховний Суд звернув увагу, що умовою її виплати є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з таким пораненням, а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Верховний Суд виснував, що предметом доказування у таких справах має бути з`ясування (у сукупності): за якій конкретний період позивач не отримав належні йому грошове забезпечення та додаткову винагороду; чи перебував він у спірний період на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії; та чим це все підтверджується.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн на місяць підлягає виплаті військовослужбовцям за час їх перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення - за наявності відповідного підтвердження, зокрема висновків ВЛК та медичних документів.
З аналізу нормативного регулювання слідує, що саме військово-лікарська комісія у своїй постанові встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв. При цьому відповідне Положення розмежовує такі формулювання: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини"; "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби»; а також "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" та ін.
Саме формулювання постанови ВЛК має вирішальне значення для вирішення питання про право на виплату додаткової винагороди. Зокрема, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) кваліфіковане як пов`язане із захистом Батьківщини - виплата здійснюється. Натомість, якщо встановлено, що поранення (контузія, травма, каліцтво) пов`язане лише з виконанням обов`язків військової служби (поза бойовими діями) або взагалі не пов`язане з проходженням військової служби - підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн відсутні.
Постанова № 168 чітко передбачає, що додаткова винагорода виплачується саме за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі закордонних, виключно у зв`язку з лікуванням поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
За дослідженими у ході судового розгляду справи медичними документами позивач перебував на стаціонарному лікуванні у наступні періоди:
- з 04.10.2023 по 11.10.2023 - анамнез захворювання: МВТ отримав 03.10.2023 під час бойових дій. Діагноз заключний клінічний: МВТ (16.09.2023), ЗЧМТ, СГМ. Акубаротравма: Посттравматичний кохлеоневрид, цифалгічний синдром, вестибулопатичний синдром, що підтверджується виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 8138/1194 від 11.10.2023;
- з 15.11.2023 по 29.11.2023 - повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Стан після МБТ 3.10.23р ЗЧМТ струс головного мозку у вигляді післятравматичної цефалгії, помірно вираженим вестибуло - атактичним синдромом, вираженим астеновегетативним синдромом. Постконтузійна нейропатія зорових нервів. Тривожно - депресивний розлад з інсомнією внаслідок гострої реакції на стрес, логоневроз, про що свідчить виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 13398 (23);
- з 08.12.2023 по 03.01.2024 - діагноз клінічний: Тривожно-депресивний розлад з інсомнією внаслідок психотравмуючої ситуації та посттравматичного генезу (ЗЧМТ 03.10.23р.), виражений астено-тривожно-депресивний синдром з інсомнією. Діагноз супутній: Стан після МВТ (03.10.23р.), ЗЧМТ,СГМ у вигляді післятравматичної цефалгії, помірно вираженим вестибуло-атактичним синдромом, вираженим астено-невротичним синдромом. Акубаротравма, посттравматичний кохлеоневрит. Постконтузійна нейропатія зорових нервів. Логоневроз, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 9158;
- з 09.02.2024 по 20.02.2024- повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Стан після МВТ 03.10.23р ЗЧМТ. Струсу головного мозку, післятравматична енцефалопатія ІІ-ІІІст, посттравматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-динамічними кризами, двобічною пірамідною недостатністю, вираженними вестибуло-атактичними порушеннями, стійкий цефалгічний синдром, грубий гіпомнестичний синдром, симпато-адреналовими кризами, логоневроз, астено-невротичний синдром, судомний синдром, слабка епілептиформна активність кори головного мозку (підтверджено ЕЕГ). Остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта стадія н/ремісії. Множинні кили та протрузії м/х дисків (МРТ від 16.01.24р) вторинний корінцевий больовий синдром, підтверджується випискою-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 0977 від 20.02.2024.
Згідно з висновками ВЛК викладеними у довідці № 82 від 03.01.2023, захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, потребує відпустки для лікування у зв`язку із хворобою на 30 календарних діб. Стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено-тривожно-депресивного синдрому з інсомнією. Відпустку у зв`язку із хворобою позивачу надано у період з 04.01.2024 по 02.02.2024.
Відповідно до висновків ВЛК викладених у довідці № 1329 від 20.02.2024, захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, потребує відпустки для лікування у зв`язку із хворобою на 30 календарних діб. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми. поранення, контузії, каліцтва): Тривожно - депресивний розлад з інсомнією внаслідок психотравмуючої ситуації, постраматичного генезу. Відпустку у зв`язку із хворобою позивачу надано у період з 21.02.2024 по 21.03.2024.
З огляду на викладене, слід відмітити, що постановами ВЛК від 03.01.2023 №82 та № 1329 від 20.02.2024 встановлено причинний зв`язок захворювання позивача із захистом Батьківщини.
Враховуючи викладене, суд вважає помилковими твердження представника Військової частини про те, що лікування у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини, не дає підстави для виплати додаткової винагороди, оскільки для такої виплати достатньо встановлення факту пов`язаності поранення (травми) із захистом Батьківщини та підтвердження, що подальше лікування здійснювалося як наслідок цього поранення.
Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що формулювання пункту 1 Постанови № 168 "у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини" охоплює не лише безпосереднє лікування самої травми, але й лікування її наслідків, включаючи захворювання, що виникли внаслідок травми. Інше тлумачення позбавляло б військовослужбовців права на додаткову винагороду у випадках, коли первинна травма не потребує тривалого стаціонарного лікування, але спричиняє хронічні захворювання, що потребують повторних госпіталізацій.
У даному випадку позивач 02.10.2023 одержав мінно-вибухову травму: Закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку. Акубаротравму. Цефалгічний синдром. 12.02.2023 під час захисту Батьківщини, що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 15538 від 24.10.2023. 
При цьому, медичні документи (виписні епікризи, виписки з медичних карт) прямо вказують, що діагнози, з якими позивач перебував на стаціонарному лікуванні у спірні періоди (стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено-тривожно-депресивного синдрому з інсомнією; тривожно - депресивний розлад з інсомнією внаслідок психотравмуючої ситуації, постраматичного генезу), є наслідками перенесеної мінно-вибухову травми від 02.10.2023. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що лікування, яке проходив позивача є лікуванням у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, так як висновком ВЛК підтверджено прямий зв`язок, що захворювання позивача пов`язане із захистом Батьківщини та є прямим наслідком отриманої 02.10.2023 мінно-вибухової травми, що у свою чергу є підстава для виплати додаткової збільшеної винагороди встановленої до Постановою № 168, яка має зберігатися протягом усього періоду лікування.
Переривати виплату чи відмовляти в ній лише через те, що поточний медичний діагноз формулюється як "захворювання", а не "травма", є формальним підходом, що суперечить суті норми - адже причинно-наслідковий зв`язок з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, не перервався та встановлений постановою ВЛК.
Щодо формальності підходу до формулювання у медичних документах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку у постанові від 19.03.2026 у справі № 600/367/24.
Крім того, Верховний Суд у вказаній постанові звертає увагу, що Постанова № 168 не вимагає безперервного перебування на стаціонарному лікуванні безпосередньо з моменту отримання поранення. У разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за медичними показниками, пов`язаними з раніше отриманим пораненням (контузією, травмою), що пов`язане із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100 000 грн.
Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за періоди стаціонарного лікування: з 04.10.2023 по 11.10.2023, з 15.11.2023 по 29.11.2023, з 08.12.2023 по 03.01.2024, з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 09.02.2024 по 20.02.2024 та з 21.02.2024 по 21.03.2024 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини та відпустки для лікування.
Відповідно, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача вчинити ті дії, від виконання яких він безпідставно ухилився, а саме: зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу за періоди з 04.10.2023 по 11.10.2023, з 15.11.2023 по 29.11.2023, з 08.12.2023 по 03.01.2024, з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 09.02.2024 по 20.02.2024 та з 21.02.2024 по 21.03.2024 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини та відпустки для лікування, з урахуванням виплачених сум.
При цьому, задоволення вимог у такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.
Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у даній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Водночас, не підлягає задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за весь період з 02.10.2023 по 04.01.2024, за відсутності доказів щодо дат переміщення позивача між лікувальними закладами та включення у вказаний період днів, які не мають підтвердження про перебування на стаціонарному лікування та як вже зазначалося підлягає задоволенню лише вимоги щодо конкретних періодів: з 04.10.2023 по 11.10.2023, з 15.11.2023 по 29.11.2023, з 08.12.2023 по 03.01.2024 та з 09.02.2024 по 20.02.2024, які документально підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні.
У рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у період з 04.10.2023 по 11.10.2023, з 15.11.2023 по 29.11.2023, з 08.12.2023 по 03.01.2024 та з 09.02.2024 та за період перебування у відпустках в зв`язку з лікуванням після отриманої травми з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 21.02.2024 по 21.03.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 04.10.2023 по 11.10.2023, з 15.11.2023 по 29.11.2023, з 08.12.2023 по 03.01.2024 та за період перебування у відпустках у зв`язку з лікуванням після отриманої травми з 04.01.2024 по 02.02.2024, з 21.02.2024 по 21.03.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 30 березня 2026 р.

30.03.26