ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

15 квітня 2026 року м. Херсон

Справа номер: 766/575/26
Номер провадження: 22-ц/819/809/25
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.
секретар: Андреєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Рядчої Т.І., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: перша Херсонська державна нотаріальна контора, про скасування арешту нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

19 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач просив зняти арешт з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 505, кв.м., накладений згідно Постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Херсоні про арешт майна боржника серії АВ № 764142 від 23.10.2003 року, реєстраційний номер обтяження 2507621, дата державної реєстрації 18.10.2005 року у зв`язку з відсутністю у відділі виконавчих проваджень та відповідних матеріалів.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року у зазначеній справі відмовлено у відкритті провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що не вбачається підстав для розгляду справи в порядку позовного провадження, оскільки згідно змісту поданої позовної заяви підлягають до оскарження дії виконавця щодо винесеної ним постанови про накладення арешту на майно боржника, наслідком чого є арешт спірного нерухомого майна, тобто відсутній спір про право в розрізі даного предмету спору, що свідчить про відсутність підстав розгляду у позовному провадженні питання звільнення з-під арешту майна, який накладено постановою державного виконавця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилається на те, що йому не було відомо про накладення арешту в 2003 році до 2025 року, так-як жодних судових рішень відносно нього не приймалося, жодних судових процесів за його участю не було, жодних виконавчих проваджень не було, повідомлень він не отримував, правопорушень не вчиняв, стягнень не мав.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Письмового відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило. 

Встановлені обставини справи

За відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_1 обліковується арешт майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника серії АВ № 764142 від 23.10.2003, реєстраційний номер обтяження 2507621, дата державної реєстрації18.10.2005 року.

З листа, підписаного начальником Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що за результатами перевірки відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Херсоні відкриті та чинні виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні. У зв`язку з відсутністю у Відділі виконавчих проваджень та відповідних матеріалів, у межах яких могли б бути винесені запитувані постанови або наявні судові рішення, можливість надання копій документів, зазначених в адвокатському запиті, відсутня. Повідомлено, що порядок та підстави зняття арешту з майна визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». У разі відсутності виконавчого провадження питання зняття арешту з майна вирішується у судовому порядку відповідно до частини п`ятої статті 59 зазначеного Закону.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить зняти арешт з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 505, кв.м., накладений згідно Постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Херсоні про арешт майна боржника серії АВ № 764142 від 23.10.2003, реєстраційний номер обтяження 2507621, дата державної реєстрації 18.10.2005 року у зв`язку з відсутністю у відділі виконавчих проваджень та відповідних матеріалів. 
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Крім того, згідно статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскільки з матеріалів справи не вбачається того, що відносно ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження та здійснювались дії щодо нього як боржника у виконавчому провадженні в порядку Закону України «Про виконавче провадження», тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця є помилковим.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.
Особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень.
Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.
На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько