РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
19 березня 2026 р.  Справа № 120/1517/26
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Державної податкової служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕМ БУД.К." про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:
до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи за позовом Державної податкової служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровної про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. від 29.01.2026 року №79627509 та про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2026 року №79627509.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 23.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕМ БУД.К.".
03.03.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у даному випадку державний виконавець вжив усіх передбачених законом заходів для забезпечення виконання рішення суду, а невиконання рішення обумовлене виключно бездіяльністю боржника.
10.03.2026 року представником третьої особи подано до суду пояснення щодо позову в порядку 165 КАС України у яких вказано про відсутність підстав для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/4395/24 від 29 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення №10193552/39418159 від 19.12.2023. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМ БУД. К" №2 від 03.10.2023.
18.09.2025 року Вінницьким окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист №120/4395/24.
На підставі вказаного виконавчого документа, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 19.11.2025 року відкрито виконавче провадження №79627509 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 21.11.2025 року №17717/5/99-00-05-04-02-05 Державна податкова служба України повідомила державного виконавця, що податкова накладна №2 від 03.10.2023 має статус "очікується реєстрація ПН/РК за рішенням суду" з причин не забезпечення платником податків реєстраційного ліміту на суму якого може реєструватися податкова накладна. Таким чином, для реєстрації податкової накладної платнику необхідно забезпечити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ.
На переконання державного виконавця, станом на 15.12.2025 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/4395/24 від 29 жовтня 2024 року не виконано, оскільки податкова накладна №2 від 03.10.2023, яка підлягає реєстрації за вказаним рішенням суду, не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, а лише 16.05.2025 внесено запис "податкова накладна підлягає реєстрації на підставі рішення суду в Єдиному реєстрі податкових накладних".
Тому, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 15.12.2025 року в рамках виконавчого провадження №79627509 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.
В подальшому, 29.01.2026 державним виконавцем винесена наступна постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200 грн. за невиконання судового рішення.
Оскільки судове рішення залишилось не виконаним та боржником не вжито заходів щодо його виконання, 29.01.2026 державним виконавцем, керуючись вимогами статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 382 Кримінального кодексу України, направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.
Як наслідок направлення вказаного повідомлення, цього ж дня - 29.01.2026 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №79627509 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Вважаючи постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровної про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. від 29.01.2026 року №79627509 та про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2026 року №79627509 протиправними, позивач звернувся до суду для їх скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.
За приписами частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
За приписами статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, державний виконавець під час виконання рішень немайнового характеру надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець визначає подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.
У разі якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.
При цьому, під час винесення постанови про повторне невиконання боржником без поважних причин рішення, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та обов`язково повинен звернутись до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Як уже встановлено судом, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/4395/24 від 29 жовтня 2024 року зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМ БУД. К" №2 від 03.10.2023.
З метою примусового виконання вказаного судового рішення 18.09.2025 року судом видано виконавчий лист, на підставі якого постановою старшого державного виконавця від 19.11.2025 року відкрито виконавче провадження №79627509.
У зазначеній постанові боржнику було надано десятиденний строк для добровільного виконання рішення суду.
Листом від 21.11.2025 року №17717/5/99-00-05-04-02-05 Державна податкова служба України повідомила державного виконавця, що податкова накладна №2 від 03.10.2023 має статус "очікується реєстрація ПН/РК за рішенням суду" з причин не забезпечення платником податків реєстраційного ліміту на суму якого може реєструватися податкова накладна.
Станом на 15.12.2025 року державним виконавцем встановлено, що рішення суду не виконано, оскільки податкова накладна фактично не зареєстрована, а лише внесено запис "податкова накладна підлягає реєстрації на підставі рішення суду в Єдиному реєстрі податкових накладних".
За таких обставин державний виконавець дійшов висновку про невиконання боржником рішення суду без поважних причин.
У зв`язку з цим постановою від 15.12.2025 року на боржника накладено штраф та повторно встановлено строк для виконання рішення.
Водночас, після винесення зазначеної постанови боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, не подано жодних додаткових пояснень чи доказів наявності поважних причин його невиконання. 
Таким чином, має місце бездіяльність боржника після застосування до нього заходів відповідальності у вигляді штрафу, що свідчить про невиконання покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення.
Суд звертає увагу, що обов`язок організації виконання судового рішення та створення необхідних умов для його реалізації покладається саме на боржника.
Неповідомлення останнім поважних причин невиконання рішення та відсутність фактичних дій щодо його виконання зумовлює обов`язок державного виконавця діяти у порядку, передбаченому статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".
29.01.2026 року у зв`язку з повторним невиконанням рішення суду, державним виконавцем накладено штраф у подвійному розмірі 10200 грн., а також, у відповідності до вимог законодавства, направлено повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на те, що виконання судового рішення у даному випадку безпосередньо залежить від дій боржника та не може бути здійснене без його особистої участі, державний виконавець, керуючись положеннями статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", обґрунтовано виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.
Таким чином, сукупність встановлених обставин свідчить про невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а також про вжиття державним виконавцем передбачених законом заходів реагування.
В свою чергу, посилання позивача, в межах розгляду даної справи, на наявність обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду, суд оцінює критично, оскільки з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що після винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 15.12.2025 року боржник не повідомляв про наявність таких обставин.
Отже, належними діями суб`єкта владних повноважень відповідача у спірних правовідносинах є послідовне здійснення заходів примусового виконання рішення, передбачених законом, зокрема: встановлення строку для добровільного виконання, накладення штрафу у разі його невиконання, повторне застосування штрафних санкцій, звернення до органів досудового розслідування та прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження у випадках, визначених законом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови державного виконавця про накладення штрафу в сумі 10200 грн. та закінчення виконавчого провадження прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню згідно статті 139 КАС України не підлягає.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: Державна податкова служба України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ЄДРПОУ 43005393);
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 00015622);
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕМ БУД.К." (вул. Келецька, 53, к. 202, м. Вінниця, ЄДРПОУ 39418159).

Суддя Свентух Віталій Михайлович