Провадження № 2-о/734/27/26 Справа № 734/5473/25

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

31 березня 2026 року 	селище Козелець	

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді – Домашенка Ю.М.,
секретар судового засідання – Легкобит І.В.,
за участі заявника – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті, 

встановив:

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із заявою про встановлення факту смерті.
Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 у м. Сизрань Самарської області РФ. У зв?язку з тим, що смерть настала за межами України, відповідні документи іноземної держави не можуть бути використані для державної реєстрації смерті в Україні. Встановлення факту смерті необхідне Заявнику для подальшої державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану в Україні та реалізації прав і законних інтересів. 
Заявник у судове засідання 16.03.2026 з?явився, заявлені вимоги підтримав та додатково повідомив, що його батько ОСОБА_1 є громадянином України, наприкінці 2023 року виїхав до РФ для догляду за матір`ю. Там у нього стався інсульт, від якого він, пробувши три дні в комі, помер. Встановлення факту потрібне для реалізації спадкових прав. 
Заінтересовану особу належним чином повідомлено про час, дату і місце розгляду справи. Її представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
До початку судового засідання 31.03.2026 надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.
Під час судового розгляду цивільної справи встановлено наступне.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.11.2001 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
На ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Воловецьким РВУМВС України в Закарпатській області 16.10.2001 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 . У ньому останнім місцем реєстрації ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1 (реєстрацію здійснено 18.03.2008). 
Відповідно до копіїсвідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24.06.2025, виданого 96300052 Відділом РАЦС міського округу м. Сизрань і муніципального району Сизранський комітету РАЦС Самарської області РФ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сизрань Самарської області РФ..
Згідно з копією медичного свідоцтва про смерть серії 36 № 200237233 від 21.06.2025, виданого Державною бюджетною установою охорони здоров`я Самарської області «Сизранська центральна міська та районна лікарня» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки адміністрації сільського поселення Муранка муніципального району Шигонський Самарської області № 146 від 24.06.2025, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно похований 21.06.2025 на цвинтарі с. Муранка Шигонського району Самарської області. 
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У разі встановлення в судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану здійснює відповідний запис на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Згідно з п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (з подальшими змінами), у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.
За змістом п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до ч. ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.
Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Звертаючись до суду з даною заявою, Заявник на підтвердження смерті батька надав копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24.06.2025, копію медичного свідоцтва про смерть серії 36 № 200237233 від 21.06.2025, виданих у РФ. Отже, факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів.
23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998.
Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову.
24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії РФ проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з РФ без розриву консульських відносин відповідно до ст. 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.
Надалі Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території РФ.
Таким чином, зважаючи на припинення дипломатичних відносин та закриття всіх консульських установ, зазначена консульська дія з реєстрації смерті громадян України, померлих за кордоном, не може бути вчинена Посольством України в РФ.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 через неможливість досягнути заявникові означеної ним мети в інший шлях підлягає задоволенню судом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76,77,81,259,263-265,268,273,293,294,315,319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті – задовольнити. 
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сизрань Самарської області РФ. 

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юрій ДОМАШЕНКО