Справа № 707/3063/25 
Провадження № 2/697/84/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді – Скирди Б.К.,
за участю секретаря судового засідання – Шакало Л.С.,
представника позивача – адвоката Семенюк О.Г. (в режимі відеоконференції)
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Семенюк Ольга Григорівна до Степанецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадщину, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якої діє адвокат Семенюк Ольга Григорівна (далі також – представник позивача – адвокат Семенюк О.Г.) звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до Степанецької сільської ради (далі також – відповідач) про визнання права власності на спадщину.
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є донькою ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
В 2001 році ОСОБА_3 зареєстрував фермерське господарство «Алабус» (далі – ФГ «Алабус»), яке розташоване в с. Мартинівка Канівського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 31461783).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Спадкове майно складається із майнових прав засновника фермерського господарства «Алабус», яке розташоване в с. Мартинівка Канівського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 31461783), засновником і власником якого він був, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 35199623 від 26.05.2025.
Відповідно до п. 5.1. Статуту ФГ «Алабус» до земель господарства належать земельні ділянки отримані (придбані) засновником господарства у власність, у постійне користування та надані господарству в оренду.
Для реалізації статутної діяльності ФГ «Алабус» було придбано земельні ділянки:
- кадастровий номер 7122084700:01:001:0572 площею 2,8817 га за цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області, відповідно до державного акту на право власності на землю серії ЯК № 111179 виданого 24.04.2012;
- кадастровий номер 7122084700:01:001:0571 площею 2,8548 га за цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області, відповідно до державного акту на право власності на землю серії ЯК № 111181 виданого 24.04.2012.
Відповідно, ОСОБА_1 як спадкоємиця після смерті батька звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно.
Проте, 11.07.2025 нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусом зазначено, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» та п.п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Отже, для отримання свідоцтва про право на спадщину на статутний (складений капітал) Фермерського господарства «Алабус» необхідно надати: - статут, установчий договір вказаного фермерського господарства з зазначеним розміром цього капіталу. У Вас такі дані в зазначених документах відсутні, хоча відомо, що у власності господарства є майно. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Таким чином, відмова нотаріуса вчиняти нотаріальні дії позбавляє ОСОБА_1 можливості оформити право власності на спадкове майно, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.
З огляду на вказані обставини, позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на майнові права засновника Фермерського господарства «Алабус» (код ЄДРПОУ 31461783, місцезнаходження: Черкаська область, Черкаський район, село Мартинівка, 19041).
Крім того, представником позивача – адвокатом Семенюк О.Г. подано до Черкаського районного суду Черкаської області клопотання про витребування від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни копії спадкової справи № 137/2024 після смерті померлого ОСОБА_3 (а.с.53-55).
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Канівського міськрайонного суду Черкаської області (а.с.59-60).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.67).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.10.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Семенюк О.Г. про витребування доказів – задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 137/2024 після смерті померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.75-76).
22.10.2025 до суду від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 137/2024 після смерті ОСОБА_3 , 1935 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.83-144).
24.11.2025 до суду представником позивача – адвокатом Семенюк О.Г. подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 (а.с.157).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Семенюк О.Г. про залучення до участі у справі третьої особи – задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 (а.с.162-163).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.219-221).
Представник позивача – адвокат Семенюк О.Г. у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на права засновника фермерського господарства «Алабус».
Представник відповідача – Степанецької сільської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету системи «Електронний суд», причини неявки суд не повідомив, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа – ОСОБА_2 у судовому засіданні, яке відбулось 24.03.2026 заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що має намір оскаржити в судовому порядку договір про поділ спадщини від 05.03.2025 посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. В судове засідання 14.04.2026 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення не направляв.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши в судових засіданнях доводи представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності – юридичної особи Серії АОО № 155048 від 07.05.2001 та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 1 007 120 0000 000043 від 07.05.2001, Фермерське господарство «Алабус» зареєстровано 07.05.2001 Канівською районною державною адміністрацією Черкаської області, ідентифікаційний код юридичної особи – 31461783, місцезнаходження юридичної особи: 19041, Черкаська область, Канівський район, с. Мартинівка (а.с.40, 42).
ОСОБА_3 є засновником та головою селянського (фермерського) господарства «Алабус», ідентифікаційний код 31461783, членами господарства є ОСОБА_4 – зять, ОСОБА_1 – дочка засновника фермерського господарства, ОСОБА_5 – внук, що підтверджується Статутом фермерського господарства від 12.09.2012, змінами до статуту фермерського господарства «Алабус» від 24.12.2010, а також Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як вбачається зі змісту Статуту ФГ «Алабус» та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у ФГ «Алабус» статутний капітал не формувався, розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) – 0,00 грн.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 428508714 від 06.05.2025, Фермерському господарству «Алабус» на праві власності належить: земельна ділянка площею 2,8817 га, кадастровий номер 7122084700:01:001:0572, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 2,8548 га, кадастровий номер 7122084700:01:001:0571, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.43-45).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мошни Черкаського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 04.07.2024 (а.с.7).
ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 13.04.1970 та свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_3 від 20.01.1990 (а.с.16, 17).
Відповідно до копії спадкової справи № 137/2024 після смерті ОСОБА_3 , 1935 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті спадщину прийняли: син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 (а.с.83-143).
05.03.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали Договір про поділ спадщини в якому вирішили поділити спадкове майно, а саме:
- ОСОБА_2 отримує – житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,4702 га, кадастровий номер 7122084700:02:002:0164, що розташована в АДРЕСА_1 , передана для ведення особистого селянського господарства; 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку площею 5,7360 га, кадастровий номер 7122084700:01:001:0570, що розташована в межах Мартинівської сільської ради Черкаського (раніше Канівського) району, Черкаської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- ОСОБА_1 отримує – 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку площею 5,7360 га, кадастровий номер 7122084700:01:001:0570, що розташована в межах Мартинівської сільської ради Черкаського (раніше Канівського) району, Черкаської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; частку в статутному (складеному капіталі) фермерського господарства «Алабус», код ЄДРПУ 31461783, місцезнаходження: село Мартинівка, Черкаського (раніше Канівського) району, Черкаської області (а.с.99).
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 53/02-31 від 11.07.2025, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на яке майно. Отже, для отримання свідоцтва про право на спадщину на статутний (складений капітал) Фермерського господарства «Алабус» нотаріусу необхідно надати – статут, установчий договір вказаного фермерського господарства з зазначеним розміром цього капіталу. У ОСОБА_1 дані в зазначених документах відсутні, хоча відомо, що у власності господарства є майно. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (а.с.8).
Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правовідносини пов`язані із захистом права власності та спадкуванням врегульовані Цивільним кодексом України (Книга шоста), також Законам України «Про нотаріат». Крім того, у судовій практиці застосовується Постанова Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з положеннями статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.
У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем буде відповідний орган місцевого самоврядування (постанова ВC від 14.11.2023 у справі № 759/19779/18).
З аналізу досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності вбачається, що після смерті ОСОБА_3 прийняли спадщину два спадкоємці – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Натомість, позов позивачем ОСОБА_1 пред`явлений до Степанецької сільської ради. При цьому особа, інтересів якої стосується заявлена вимога (інший спадкоємець) за клопотанням представника позивача до участі у справі залучений як третя особа.
Відповідач – це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. з цього приводу правові висновки ВП ВС у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Оскільки, крім позивача спадкоємцем є також син померлого, який є спадкоємцем однієї з позивачем першої черги, і він не відмовився від своєї частки спадщини, то суд зазначає, що він також має бути відповідачем, а не третьою особою у даній справі.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинно відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20282/21 (провадження № 14-102цс22)).
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-2790св23) вказано, що «процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18».
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі № 264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Якщо у справі наявна обов`язкова співучасть відповідачів, то неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).
Отже, якщо у справі наявна обов`язкова співучасть відповідачів, то неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У постанові Верховного Суду від 23 червня 2025 року у справі №557/517/24 викладено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови в задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Подібний висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2025 року у справі № 286/253/24.
Незалучення зазначеної особи до участі у справі позбавляє її права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для відповідача, зокрема, можливості подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо. Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників (постанова Верховного Суду від 06 травня 2025 року у справі № 725/3498/22).
У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі №758/4148/19).
В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про поділ спадщини, тобто спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Однак, за клопотанням представника позивача – адвоката Семенюк О.Г., Святун Ю.В., на підставі ухвали суду від 24.11.2025 залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не відповідачем у справі.
Натомість, з пояснень третьої особи ОСОБА_2 , які були надані ним в судовому засіданні також вбачається, що він заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права засновника Фермерського господарства «Алабус», код ЄДРПОУ 31461783.
Отже, пред`явлені у цій справі позивачем вимоги, безпосередньо стосуються прав ОСОБА_2 та не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останнього не було залучено відповідачем (співвідповідачем), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.
Клопотання про залучення (заміну) належного відповідача, позивач та її представник не заявляли.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
При цьому суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до належних відповідачів за своїми позовними вимогами.
Оскільки Степанецька сільська рада є неналежним відповідачем у даній справі про визнання права власності на спадщину, у задоволенні позову слід відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд покладає судові витрати на позивача.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Семенюк Ольга Григорівна до Степанецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 23.04.2026.

Головуючий Б . К . Скирда