Справа № 553/2544/25 
Провадження № 2/553/170/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

12.03.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючої судді - Подмаркової Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Макаренка Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог та доводів позивача.
Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бибик В.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:06:005:0757, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числа кімнат від однієї до п`яти включно від 20.03.1981. Державна реєстрація права власності проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Власником іншої частки - 1/2 була ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2005 виданого Третьою полтавською державною нотаріальною конторою № 1-2416.
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 868521 від 25.12.2009 земельна ділянка пл. 0,0744 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд» з кадастровим номером 5310136700:06:005:0757 знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції від 13.11.2015 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа була заведена в приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. Із заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Вказані особи фактично проживають за адресою розташування ділянки і в позивача з ними добросусідські відносини. Однак чому вони не вчиняють дії щодо оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачу невідомо. Таким чином вказані особи є належними відповідачами по справі.
При визначенні розміру частки позивача і відповідача у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку незалежно від способу розрахунку (згідно розміру часток на будинок чи виходячи із рівності часток) їх розмір складає: ОСОБА_1 - 1/2 частина, померла ОСОБА_4 - 1/2 частина. Водночас оскільки після смерті ОСОБА_4 спадкоємці не оформили правовстановлюючі документи на ділянку вони не мають змоги укласти відповідний договір. Тому позивач змушений звертатись із відповідним позовом до суду.
Аргументи учасників справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не подали.
Рух справи.
Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 07.07.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Витребувано від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олени Миколаївни наступну інформацію: - чи відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 (дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 ); - хто зі спадкоємців звернувся із заявою про прийняття або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 16.09.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання учасники справи до суду не прибули.
Від представника позивачки - адвоката Бибика В.А. надійшла заява про проведення судового засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.
Відповідачка ОСОБА_3 про причини неявки не повідомила.
Таким чином, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі на підготовче засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числа кімнат від однієї до п`яти включно від 20.03.1981. Державна реєстрація права власності проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а. с. 8-9, 10, 16) 
Власником іншої частки - 1/2 була ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2005 виданого Третьою полтавською державною нотаріальною конторою № 1-2416. (а. с. 11-12)
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 868521 від 25.12.2009 земельна ділянка пл. 0,0744 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд» з кадастровим номером 5310136700:06:005:0757 знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а. с. 13-14)
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції від 13.11.2015 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а. с. 22)
Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. 24.12.2015 заведена спадкова справа № 40/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , інші заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а. с. 36).
Як вбачається з технічного паспорту, складеного ПП ПБТІ "Інвентаризатор" 12.08.2012 за адресою: АДРЕСА_1 проведено технічну інвентаризацію будинку садибного типу. (а. с. 17)
Згідно Відомостей про масову оцінку земельної ділянки від 10.06.2025, кадастровий номер 5310136700:06:005:0757, площею 744 м.кв, масова оцінка земельної ділянки складає 72 257,28 грн. (а. с. 24).
На підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » позивачкою надано до суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.11.2012 № 00011345056, копію рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21.08.2012 у справі № 1616/3588/2012. (а. с. 15, 78-79)
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
За змістом ст. ст. 355 та 368 ЦК України правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
За змістом частини першої статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Згідно із ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.
Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.
Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 868521 позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради від 09.06.2009 № 316, є власниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0744 га, кадастровий номер: 5310136700:06:005:0757, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції від 13.11.2015 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. 24.12.2015 заведена спадкова справа № 40/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , інші заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені в статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Таким чином, відповідно до ст. 1218 ЦК України відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули всіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.
Як свідчать матеріали справи, поділ земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:06:005:0757 або виділ з неї окремих часток за життя ОСОБА_4 не проводився, розмір часток співвласників не визначався.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
Вирішуючи позовні вимоги суд вбачає за необхідне зазначити, що хоча частки сторін у праві власності на спільне сумісне майно є невизначеними, проте після смерті одного із співвласників спільного сумісного майна, така частка визначаються із закріпленого в ст. 370 ЦК України принципу рівності часток та відсутності з боку співвласників, в т.ч. за життя ОСОБА_4 заперечень щодо цього та вимог про збільшення розміру її частки.
Крім цього, аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачку ОСОБА_1 можливості належним чином оформити свої права на частку власності у земельній ділянці, що їй належить на праві спільної сумісної власності.
Таким чином, суд вбачає за необхідне визначити, що частка ОСОБА_1 у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером 5310136700:06:005:0757, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 868521, становить 1/2 частки.
З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених норм цивільного та земельного законодавства України, зважаючи на те, що сторони по справі є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0744 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , договір про спільну часткову власність на земельну ділянку між ними не укладався, порядок володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою не визначений, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Позивачкою ОСОБА_1 доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, належними та допустимими доказами.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, кадастровий номер 5310136700:06:005:0757, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 .
Судові витрати.
Оскільки під час судового розгляду позивачка не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.
На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 206, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, кадастровий номер 5310136700:06:005:0757, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 30.03.2026.

Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
позивачка - ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Полтаві, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ;
відповідачка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомо.

Головуюча:         Ю.М. Подмаркова