КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 373/1564/25 Головуючий у суді першої інстанції - Лебідь В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6148/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
секретар Цуран С.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року позивач МТСБУ звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що 08.09.2024 приблизно о 21:05 год на автодорозі Бориспіль-Дніпро по 38 км ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд пішохода ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) від 09.09.2024.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) пішохід ОСОБА_2 від отриманих ушкоджень загинув на місці події.
На дату вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Представник ОСОБА_3 в інтересах потерпілої особи ОСОБА_4 (опікун/піклувальник малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) 03.12.2024 повідомив МТСБУ про ДТП та в подальшому звернувся із заявою про отримання відшкодування шкоди.
На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 288000,00 грн.
Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завдані збитки в розмірі 288 000,00 грн, понесені судові витрати.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивач МТСБУ подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року скасувати, увалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, щовідсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Таким чином, чинне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Вказує, що відсутність судового рішення, яким відповідача було б притягнуто до відповідальності за вчинення ДТП, не позбавляє суд можливості самостійно встановити обставини в ході розгляду цивільної справи на підставі поданих доказів.
Вважає, що із наданих суду доказів вбачається причетність відповідача до ДТП та, відповідно, його обов`язок із відшкодування шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу представниця ОСОБА_1 адвокат Лесь І.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечила. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
В судовому засіданні в апеляційному суді взяла участь представниця відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесь І.О., яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 12024111100001771 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з відповіддю слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві М.Скрипки № 236-25к/11-03/788/25 від 10.01.2025, в ході досудового розслідування (а.с. 6) встановлено, що 08.09.2024 приблизно о 21:05 год, невстановлений водій, керуючи невстановленим транспортним засобом, рухаючись по 38 км автодороги Бориспіль-Дніпро на території Бориспільського району, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на проїзній частині автодороги, внаслідок чого останній загинув на місці події.
В подальшому встановлено, що наїзд міг відбутися автомобілем «BMW-530», на якому на момент пригоди були встановлені номерні знаки НОМЕР_2 , що йому не належать, під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється працівником Національної поліції України.
В період часу з 08.09.2024 по 09.09.2024 під час огляду місця пригоди було виявлено і вилучено уламки переднього бамперу транспортного засобу з маркуванням «BMW».
11.09.2024 в ході проведення невідкладних розшукових заходів щодо встановлення водія та транспортного засобу учасника пригоди було виявлено автомобіль «BMW», на якому були встановлені номерні знаки НОМЕР_3 (які вказаному автомобілю не належать), що був розташований за адресою: м. Київ, вул. Мартоса, 6-А, з механічними пошкодженнями нижньої частини переднього бамперу, який переміщено на тимчасовий майдан утримання транспортних засобів ТУ ДБР у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Довженка, 7.
В подальшому в ході досудового розслідування встановлено, що наїзд на пішохода ОСОБА_2 скоїв ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем марки «BMW-530», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Н-08 від с. Стовпяги в бік до с. Гречаники Бориспільського району Київської області. На даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні триває. В ході досудового розслідування присутності непереборної сили або умислу загиблого пішохода, в заподіянні собі шкоди «суїцид» не встановлено.
Відповідно до витягу з ЄРДР від 08.01.2025 у кримінальному провадженні №12024111100001771 від 09.09.2024, 08.09.2024 приблизно о 21:05 год, невстановлений водій, керуючи невстановленим транспортним засобом, рухаючись по 38 км автодороги Бориспіль-Дніпро на території Бориспільського району, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на проїзній частині автодороги, внаслідок чого останній загинув на місці події. В подальшому встановлено, що наїзд міг відбутися автомобілем «BMW-530», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому на момент пригоди були встановлені номерні знаки НОМЕР_2 , що йому не належать, під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється працівником Національної поліції України (а.с. 7);
03.12.2024 адвокат Грицана П.О. в інтересах потерпілої особи ОСОБА_4 (опікун/піклувальник малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ) звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8).
На підставі наказу заступника Генерального директора-Директора з питань здійснення обов`язкового страхування в Україні А.Граділя № 3.1/1614 від 17.01.2015 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 », ОСОБА_4 сплачено 288 000,00 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с. 22), що також підтверджується Довідкою № 1 від 13.01.2025 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 22, зв.) та платіжною інструкція № 538716 АТ «Укрексімбанк» від 21.01.2025 (а.с. 23).
16.04.2025 МТСБУ направило ОСОБА_1 вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 24). 
Відмовляючи у задоволенні позову МТСБУ, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина відповідача ОСОБА_1 в заподіянні шкоди та його причетність до дорожньо-транспортної пригоди в цілому як водія незабезпеченого транспортного засобуне доведені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Із наданих суду доказів у сукупності встановлена причетність ОСОБА_1 як водія автомобіля «BMW-530», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому на момент пригоди були встановлені номерні знаки НОМЕР_2 до настання ДТП.
Докази наявності у водія вказаного автомобіля дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у матеріалах справи відсутні.
Колегія суддів вважає, що відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким ОСОБА_1 був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди та яким його було би визнано винним, не може бути достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в силу приписів 82 ЦПК України таке рішення є обов`язковим для суду, проте не єдиним доказом причетності особи до ДТП.
Апеляційний суд зауважує, що не встановлює фактичні обставини ДТП, які предметом доказування у межах відповідного кримінального провадження та досліджує питання вини ОСОБА_1 у настанні ДТП у межах даної цивільної справи.
Так, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Також встановлено, що позивачем 21.01.2025 було виплачено страхове відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4 як опікуну (піклувальнику) дітей загиблого пішохода ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, відповідно до платіжної інструкції № 538716 АТ «Укрексімбанк».
На час здійснення вказаної виплати та подання позову, з 01.01.2025, набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX встановлено, що МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
Аналогічну норму містив Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2002 № 1961-IV, чинний на момент настання ДТП.
Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, причетність відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, до ДТП, відсутність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та фактичне здійснення МТСБУ регламентної виплати потерпілому, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ та стягнення з на його користь з відповідача ОСОБА_1 шкоди в порядку регресу.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог МТСБУ.
У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 7570 грн.
Керуючись статтями 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) на відшкодування шкоди в порядку регресу 288 000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) на відшкодування сплаченого судового збору 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст складено 01 квітня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома