ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"13" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1094/16	

Господарський суд Одеської області у складі колегії судді головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Нікітенко С.В., суддя Смелянець Г.Є., при секретарі судового засідання Букаровой Т.О. розглянувши справу №916/1094/16
за позовом Одеської міської ради (65004, м.Одеса, пл.Думська,1) 
до відповідачів 1. Юридичного департаменту Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл.Думська, 1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” (65007, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), 3. Дочірнього підприємства „Компроміс” (65007, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), 4. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),
про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

Представники сторін:
від позивача - Вінюков В.М. самопредставництво; 
від відповідачів - 1. не з`явився; 
2. Єгоров Д. С. довіреність;
3. не з`явився;
4. Приміч Д.В. ордер; 

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в до відповідачів Одеського міського управління юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” та Дочірнього підприємства „Компроміс”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 43147687 від 02.09.2015р., приміщення 101, загальною площею 3 236,05 м.; визнання незаконним та скасування свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 43163736 від 02.09.2015р., приміщення 201, загальною площею 2 739,5 м.; визнання недійсним договір купівлі-продажу, укладений 18.03.2016 між ДП «Басарі» та ТОВ «Компроміс», серія та номер 115.
Крім того, разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову від 25.04.2016р. за вх.№2-2229/16, в якій заявник просив суд: накласти арешт на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м.Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101; накласти арешт на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2016р. суддею Малярчук І.А. було порушено провадження по справі №916/1094/16. 
17.05.2016р. за вх. №2-2615 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про витребування у Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області оригіналів та належним чином засвідчених копій наказів від 14.03.2016р. №№131, 132. 
Ухвалою суду від 17.05.2016р. клопотання Одеської міської ради було задоволено, зобов`язано Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області надати суду: оригінали та належним чином засвідчені копії наказів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області від 14.03.2016р. №131, від 14.03.2016р. №132. 
17.05.2016р. за вх. №2-2616/16 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення справи №815/2965/14 адміністративним судом.
17.05.2016р. за вх. №2-2617/16 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення справи №916/457/15 Вищим господарським судом України.
20.05.2016р. за вх. №2-2714/16 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої останній уточнює прохальну частину заяви про забезпечення позову подану разом з позовною заяви, та просить суд заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька,1-А, приміщення 101, заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201. Одночасно, Одеська міська рада у цій заяві просить суд вимоги, заявлені у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту, поданій 25.04.2016р. до суду, не розглядати. 
Ухвалою суду від 20.05.2016р. заяву Одеської міської ради від 20.05.2016р. за вх.№2-2714/16 про забезпечення позову, обґрунтування якої викладено у заяві від 25.04.2016р. за вх.№2-2229/16 про вжиття заходів до забезпечення позову було задоволено, заборонено відповідним уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька,1-А, приміщення 101; заборонено відповідним уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201. 
Крім того, ухвалою суду від 20.05.2016р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 17.05.2016р. за вх. №2-2616/16 та №2-2617/16 були задоволенні, провадження по справі №916/1094/16 зупинено до вирішення справи №815/2965/14 адміністративним судом та №916/457/16 Вищим Господарським судом України. 
17.03.2017р. за вх.№2-1527/17 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про поновлення провадження по справі №916/1094/16, яке обґрунтоване тим, що справи №916/457/15-г, №815/2965/14 розглянуті, у зв`язку з чим відпали обставини, що зумовили зупинення провадження у справі №916/1094/16. 
Ухвалою суду від 22.03.2017р. провадження по справі №916/1094/16 було поновлено із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
11.04.2017р. за вх. №8497/17 до суду від третьої особи ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення перекладача та переклад матеріалів справи, згідно якого останній просив суд надати йому перекладача з української на російську мову для належної реалізації його процесуальних прав, перекласти матеріали справи №916/1094/16 на російську мову та їх копії надіслати на його адресу: АДРЕСА_2 . 
11.04.2017р. за вх. №924/17 ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Одеської міської ради про зобов`язання Одеської міської ради в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради вчинити дії щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта „Реконструкції підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані”, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , поданої 11.08.2016р. 
Ухвалою суду від 12.04.2016р. було відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті зустрічної позовної заяви до Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. Зустрічну позовну заяву та додатки до неї повернути ОСОБА_1 
19.04.2017р. за вх.№721/17 до суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.04.2017р.
Ухвалою суду від 20.04.2017р. провадження у справі 916/10904/16 було зупинено до розгляду Одеським апеляційним господарським судом апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2017р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику без розгляду.
Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.09.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2017р. повернуто скаржнику без розгляду.
Постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2017р. залишено без задоволення.
22.05.2018р. за вх.№2-2599/18 від Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” надійшло клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення у порядку ст.141 ГПК України, в якому заявник просить суд визначити розмір зустрічного забезпечення в сумі 232000000грн., яку Одеській міській раді слід внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області. 
Ухвалою суду від 31.05.20218р. в задоволенні клопотання ТОВ “Басарі” про вжиття заходів зустрічного забезпечення від 22.05.2018р. за вх.№2-2599/18 було відмовлено. 
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018р. ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
26.06.2018р. справу №916/1094/16 повернуто до Господарського суду Одеської області. 
Ухвалою суду від 27.06.2018р. провадження по справі було поновлено, розгляд справи №916/1094/16 вирішено здійснювати за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. 
03.07.2018р. до Господарського суду Одеської області надійшов запит на справу №916/1094/16 у зв`язку з надходженням до Одеського апеляційного господарського суду касаційної скарги ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 03.07.2018р. провадження у справі 916/1094/16 за позовом Одеської міської ради до Одеського міського управління юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі”, Дочірнього підприємства „Компроміс”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 було зупинено до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області. 
26.10.2018р. за вх.№2-5336/18 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про скасування заходів до забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 20.05.2016р. В подальшому ухвалою суду від 25.02.2019р. в задоволенні відповідного клопотання було відмовлено. 
Ухвалою суду від 30.10.2018р. відкладено вирішення питання про прийняття клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 від 26.10.2018р. за вх.№2-5336/18 про скасування заходів до забезпечення позову, до повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.
Постановою Верховного суду від 19.11.2018р. по справі №916/1094/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018р. у справі №916/1094/16 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018р. залишено без змін.
13.12.2018р. справа №916/1094/16 надійшла до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою суду від 14.12.2018р. провадження по справі було поновлено, розгляд клопотання ОСОБА_1 призначено в засіданні суду. 
04.01.2019р. за вх. 2-49/19 до суду від третьої особи – ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, згідно якого останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 зупинити до вирішення справи №815/2965/14. В подальшому, ухвалою суду від 25.02.2019р. в задоволенні відповідного клопотання було відмовлено.
08.01.2019р. за вх.№2-73/19 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ “Басарі”, ДП “Компроміс” та будь-яким іншим особам користуватися вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05кв.м., приміщення 201, загальною площею 2739,5кв.м.
08.01.2019р. за вх. №2-49/19 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, згідно якого позивач просить суд замінити первісного відповідача Одеське міське управління юстиції належним відповідачем, яким є Юридичний департамент Одеської міської ради. 
Протокольною ухвалою від 09.01.2019р. клопотання Одеської міської ради від 08.01.2019р. про заміну первісного відповідача на належного було задоволено, замінено первісного відповідача Одеське міське управління юстиції на належного відповідача Юридичний департамент Одеської міської ради.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2019р. заява Одеської міської ради про забезпечення позову від 08.01.2019р. за вх.№2-73/19 була повернута заявнику. 
09.01.2019р. за вх.№2-91/19 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про забезпечення позову шляхом передачі вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05кв.м., приміщення 201, загальною площею 2739,5кв.м., на зберігання департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2019р. заява Одеської міської ради про забезпечення позову від 09.01.2019р. за вх.№2-91/19 була повернута заявнику.
17.01.2019р. за вх.№2-226/19 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд: визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно №43147687 від 02.09.2015р., видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05кв.м.; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно №43163736 від 02.09.2015р., видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5кв.м.; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 18.03.2016р. між Дочірнім підприємством “Компроміс” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Басарі”, серія та номер: 115; скасувати запис про право власності, внесений на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18.03.2016 року між Дочірнім підприємством “Компроміс” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Басарі”, серія та номер: 115; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Басарі”, Дочірнє підприємство “Компроміс” повернути територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану у м. Одесі, площа Грецька, 1-А, разом із розташованим на ній об`єктом самочинного будівництва, а саме приміщенням 101 загальною площею 3236,05 м2, приміщенням 201 загальною площею 2739,5 м2.
Ухвалою суду від 18.01.2019р. було прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи заяву Одеської міської ради від 17.01.2019р. за вх.№2-226/19 про уточнення позовних вимог. 
Крім того, 17.01.2019р. за вх. №2-227/19 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю “Басарі”, Дочірньому підприємству “Компроміс” та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05кв.м., заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю “Басарі”, Дочірньому підприємству “Компроміс” та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5кв.м. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2019р. заяву Одеської міської ради від 17.01.2019р. за вх. №227/19 про забезпечення позову було задоволено, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю „Басарі”, Дочірньому підприємству „Компроміс” та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05кв.м.; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю „Басарі”, Дочірньому підприємству „Компроміс” та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5кв.м.
24.01.2019р. за вх.№2-381/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшла заява про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи, 
Ухвалою суду від 25.01.2019р. було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 24.01.2019р. за вх.№2-381/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16. та зупинено провадження у справі №916/1094/16 до вирішення питання про відвід судді іншим складом суду.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №40 від 28.01.2019р. відповідно до ч.3 ст.39 ГПК України було призначено повторний автоматичний розподіл заяви за вх.№2-381/19 від 24.01.2019р., за результатами якого останню розподілено судді Щавинській Ю.М.
Ухвалою суду від 29.01.2019р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Басарі” у задоволенні заяви від 24.01.2019р. за вх.№2-381/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16.
30.01.2019р. за вх. №2-450/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” надійшла заява про призначення лінгвістичної експертизи. В подальшому, ухвалою суду від 25.02.2019р. в задоволенні відповідного клопотання було відмовлено. 
30.01.2019р. за вх.№2-449/19 Товариством з обмеженою відповідальністю “Басарі” подано до суду заяву про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16.
31.01.2019р. за вх. №2067/19 до суду від Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи спочатку, яке в подальшому ухвалою суду від 25.02.2019р. було задоволено. 
01.04.2019р. за вх. №2144/19 до суду від третьої особи – ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження, згідно якої останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231ГПК України з огляду на непідвідомчість зазначеної справи господарському суду. В подальшому, судом 29.05.2025р. в протокольній формі було постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про відмову в задоволенні відповідного клопотання з огляд на те, що ОСОБА_1 не стороною в даному спору та в силу положень ст. 48 ГПК України, та суд позбавлений можливості самостійно залучити його участі у справі в якості відповідача. Крім того, судом враховано відомості з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних -осіб підприємців та громадських формувань згідно яких ОСОБА_1 має статут фізичної особи – підприємця, а також інформацію з Державного реєстру на нерухоме майно щодо типу об`єкту, власником 1/10000 якої є ОСОБА_1 , та те що відповідний спір відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. 
01.04.2019р. за вх. №2-485/19 до суду від третьої особи – ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, згідно якого останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 зупинити до вирішення Приморським районним судом м. Одеси справи №522/17258/17. В подальшому відповідне клопотання, на підставі клопотання заявника від 28.05.2025р. за вх. №17108/25 було залишено судом без розгляду. 
Ухвалою суду від 04.02.2019р. провадження по справі 916/1094/16 поновлено, заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” від 30.01.2019р. за вх.№2-449/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи призначена до розгляду в засіданні суду. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2019р. було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 30.01.2019р. за вх.№2-449/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 та зупинено провадження у справі №916/1094/16 до вирішення питання про відвід судді.
04.02.2019р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшла заява про закриття провадження по справі, згідно якої останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України з огляду на непідвідомчість зазначеної справи господарському суду. В подальшому, судом 29.05.2025р. в протокольній формі було постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про відмову в задоволенні відповідного клопотання з огляд на те, що ОСОБА_1 не сторонам в даному спору та в силу положень ст. 48 ГПК України, та суд позбавлений можливості самостійно залучити його участі у справі в якості відповідача. Крім того, судом враховано відомості з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних -осіб підприємців та громадських формувань згідно яких ОСОБА_1 має статут фізичної особи – підприємця, інформацію з Державного реєстру на нерухоме майно щодо типу об`єкту, власником 1/10000 якої є ОСОБА_1 , а також те, що відповідний спір відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. 
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №49 від 05.02.2019р. відповідно до ч.3 ст.39 ГПК України призначений повторний автоматичний розподіл заяви за вх.№2-449/19 від 30.01.2019р., за результатами якого останню розподіллено судді Невінгловській Ю.М.
Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Невінгловська Ю.М.) від 06.02.2019р. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” від 30.01.2019р. за вх.№2-449/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16. 
Ухвалою суду від 11.02.2019р. провадження по справі №916/1094/16 було поновлено із призначенням до розгляду в підготовчому засіданні. 
18.02.2019р. за вх.№2-764/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд встановити Одеській міській раді обов`язок вчинити певні дії, а саме зобов`язати Одеську міську раду сформувати в порядку ст.79-1 Земельного кодексу України земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Одеса, пл.Грецька, 1-А, шляхом виготовлення на територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.
Ухвалою суду від 19.02.2019р. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” від 18.02.2019р. за вх.№2-764/19 про забезпечення позову.
04.03.2019р. за вх.№2-959/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” надійшла заява про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16.
Крім того, 04.03.2019р. за вх.№2-962/19 до суду від ТОВ “Басарі” надійшла заява про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.03.2019р. було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 04.03.2019р. за вх.№2-959/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 та зупинено провадження у справі №916/1094/16 до вирішення питання про відвід судді.
Також, ухвалою суду від 05.03.2019р. було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 04.03.2019р. за вх.№2-962/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 та зупинено провадження у справі №916/1094/16 до вирішення питання про відвід судді.
На підставі розпорядження керівника апарату суду від 06.03.2019р. №144 „Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу заяв” проведено повторний автоматичний розподіл заяв вх. №2-959/19 від 04.03.2019р. та вх. №2-962/19 від 04.03.2019р., за результатами якого відповідні заяви розподіллено судді Смелянець Г.Є.
Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Смелянець Г.Є) від 07.03.2019р. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” від від 04.03.2019р. за вх.№2-959/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16. 
Крім того, ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Смелянець Г.Є) від 07.03.2019р. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” від 04.03.2019р. за вх.№2-962/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16. 
Ухвалою суду від 08.03.2019р. поновлено провадження по справі №916/1094/16 та справу №916/1094/16 призначено до колегіального розгляду. 
За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів (Витяг з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.03.2019р.) визначено наступний склад колегії по розгляду справи №916/1094/16: головуючий суддя – Малярчук І.А., судді – Невінгловська Ю.М., Волков Р.В.
Ухвалою від 19.03.2019р. колегією суддів у складі головуючий суддя – Малярчук І.А., судді – Невінгловська Ю.М., Волков Р.В. справу №916/1094/16 прийнято до колегіального розгляду із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
19.03.2019р. за вх.№2-1257/19 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 надійшов відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2019р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.03.2019р. за вх.№2-1257/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 було відмовлено.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Мінакова О.А. №161 від 21.03.2019р., заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 було призначено до повторного автоматичного розподілу відповідно до ч.3 ст.39 ГПК України.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2019р., заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.
Ухвалою суду від 22.03.2019р. відмовлено в задоволенні заяви (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16. 
25.03.2019р. до суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 21.03.2019р., у зв`язку з чим 28.03.2019р. справу №916/1094/16 надіслано до Південно-Західного апеляційного господарського суду. 
15.04.2019р. за вх. №2-1760/19 до суду від Дочірнього підприємства „Компроміс” надійшла заява про відвід головуючого судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16.
15.04.2019р. за вх. №2-1761/19 до суду від третьої особи – ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, згідно якого останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 зупинити до вирішення справи №815/2965/14 Великою Палатою Верховного суду. В подальшому відповідне клопотання, на підставі клопотання заявника від 28.05.2025р. за вх. №17108/25 була залишена судом без розгляду. 
16.04.2019р. за вх. №7571/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшла заява про закриття провадження по справі, згідно якої останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231ГПК України з огляду на непідвідомчість зазначеної справи господарському суду. В подальшому, судом 29.05.2025р. в протокольній формі було постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про відмову в задоволенні відповідного клопотання з огляд на те, що ОСОБА_1 не сторонам в даному спору та в силу положень ст. 48 ГПК України, та суд позбавлений можливості самостійно залучити його участі у справі в якості відповідача. Крім того, судом враховано відомості з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних -осіб підприємців та громадських формувань згідно яких ОСОБА_1 має статут фізичної особи – підприємця, інформацію з Державного реєстру на нерухоме майно щодо типу об`єкту, власником 1/10000 якої є ОСОБА_1 , а також той факт що відповідний спір відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. 
20.05.2019р. Південно-Західним апеляційним господарським судом постановлено ухвалу про повернення ОСОБА_1 апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2019р. у справі №916/1094/16.
24.05.2019р. справу №916/1094/16 повернуто до Господарського суду Одеської області. 
24.05.2019р. суддя Малярчук І.А. звернулась до колегії суддів, що розглядає справу №916/1094/16 із заявою про самовідвід від розгляду справи №916/1094/16. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2019р. провадження по справі №916/1094/16 було поновлено та прийнято самовідвід члена колегії – судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16. 
Розпорядженням керівника апарату №210 від 24.05.2019р., згідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 32, 40 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.2.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 13.03.2019р. (протокол №17-02/2019), призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1094/16. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2019р., справу №916/1094/16 було передано на розгляд колегії судді головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Волков Р.В., суддя Невінгловська Ю.М., яка свою ухвалою від 29.05.2019р. приняла відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
Крім того, ухвалою суду від 29.05.2019р. призначено розгляд в засіданні суду заяву Дочірнього підприємства „Компроміс” від 15.04.2019р. за вх. №2-1760/19 про відвід головуючого судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16.
Ухвалою суду від 30.05.2019р. заяву Дочірнього підприємства „Компроміс” від 15.04.2019р. за вх. №2-1760/19 про відвід головуючого судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 залишено без розгляду. 
31.05.2019р. до Господарського суду надійшов запит Південно-західного апеляційного господарського суду про необхідність надсилання справи №916/1094/16 до суду апеляційної інстанції з метою її подальшого скерування до суду касаційної інстанції у зв`язку із надходженням касаційної скарги ОСОБА_1 на Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.06.2019р. провадження по справі було зупинено.
Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.08.2019р. касаційну скаргу ОСОБА_1 на Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. у справі № 916/1094/16 було повернуто скаржнику без розгляду. 
Ухвалою суду від 23.09.2019р. провадження по справі №916/1094/16 було поновлено із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
04.11.2019 року за вх. №2-5384/19 до суду надійшло клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи, проведення якої просив доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи позивач просить поставити наступне питання: яка конфігурація, проміри та площа земельної ділянки, яку фактично займають об`єкти „приміщення 101 загальною площею 3 236,05 кв.м.” ( свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43147687 від 02.09.2015 року ) та „приміщення 201 загальною площею 2 739,5 кв. м. (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43163736 від 02.09.2015 року) розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 1-А?.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2019р. клопотання Одеської міської ради від 04.11.2019р. за вх. № 2-5384/19 про призначення у справі земельно-технічної експертизи було задоволено, призначено по справі комплексну земельно-технічну та оціночну експертизу, провадження по справі було зупинено. 
Поряд з цим, після судового засідання до суду через канцелярію від Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” надійшла заява (14.11.2019р. за вх.№2-5575/19) про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2019р. провадження по справі №916/1094/16 для розгляду заяви ТОВ “Бесарі” про забезпечення позову було поновлено. 
Ухвалою суду від 18.11.2019р. в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” про забезпечення позову було відмовлено. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2019р. провадження по справі було зупинено. 
23.12.2019р. за вх. №2653/19 до суд від Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів та доступу до об`єкту дослідження. 
Приймаючи до уваги перебування судді Волкова Р.В. з 23.12.2019р. по 25.01.2020р. у відпустки, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №530 від 24.12.2019р., було здійснено заміну члена колегії судів, справу №916/1094/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Гут С.Ф., суддя Невінгловська Ю.М., яка ухвалою від 28.12.2019р. приняла відповідну справу до свого розгляду та поновила провадження по справі для розгляду клопотання судового експерта. 
Враховуючи перебування судді Невінгловської Ю.М з 13.01.2010р. по 31.01.2020р. у відпустці, на підставі розпорядженням В.о. керівника апарату суду №16 від 15.01.2020р., було здійснено заміну члена колегії судів, справу №916/1094/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Гут С.Ф., суддя Шаратов Ю.А. , яка своєю ухвалою від 15.01.2020р. приняла відповідну справу до свого розгляду. 
15.01.2020р. за вх. №897/20 від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” до суд надійшло клопотання про призначення судової експертизи, відповідно якого відповідач просить суд до вже призначеної у справі №916/1094/16 земельно-технічної експертизи поставити наступне питання: Чи розташовані приміщення 101 загальною площею 3236,05 кв.м. (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43147687 від 02,09.2015 року) та „приміщення 201 загальною площею 2739,5 кв. м (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43163736 від 02.09.2015 року), що розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А. в межах встановленого рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.05. №6/883 земельного сервітуту.
Ухвалою суду від 05.02.2020р. було внесення виправлення в пункт 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 14.11.2019р., а саме замість “… м. Одеса, вул. Грецька, 1-А....”, зазначено: “…м. Одеса, площа Грецька, 1-А...” в усіх випадках. 
12.02.2020р. за вх. №3659/20 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про витребування доказів, згідно якого просив суд витребувати у Юридичного департаменту Одеської міської ради матеріали реєстраційної справи на об`єкти нерухомого майна – приміщення 101 та приміщення 201, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А. Уповноважити представника Одеської міської ради на одержання витребуваних документів та надати їх до суду. 
Ухвалою суду від 12.02.2020р. клопотання Одеської міської ради від 12.02.2020р. про витребування доказів по справі №916/1094/16 задоволено частково. Витребувано у Юридичного департаменту Одеської міської ради - належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи на об`єкти нерухомого майна – приміщення 101 та приміщення 201, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А. 
Ухвалою суду від 12.02.2020р. клопотання судового експерта від 23.12.2019р. за вх. ГСОО №2-6302/19 про надання додаткової документації, необхідної для виконання експертизи задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю „Басарі” забезпечити судовим експертам Куцарева А.О. та Нахаба О.О. доступ до об`єктів дослідження, що знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А. Уточнено редакцію питання №2 в частині дати оцінки майна, визначивши дату – 17.01.2019р. Провадження по справі зупинено. 
Крім того, ухвалою суду від 12.02.2020р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 15.01.2020р. за вх. №897/20 задоволено. Доповнено перелік питань судової комплексної земельно-технічної та оціночної експертизи призначеної ухвалою суду від 14.11.2019р. з урахуванням ухвали суду від 05.02.2020р. наступним питанням: -Чи розташовані приміщення 101 загальною площею 3236,05 кв.м. (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43147687 від 02,09.2015 року) та „приміщення 201 загальною площею 2739,5 кв. м (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43163736 від 02.09.2015 року), що розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А. в межах встановленого рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.05. №6/883 земельного сервітуту.
28.02.2020р. за вх. №5249/20 до суду від Юридичного департаменту Одеської міської ради на виконання вимог ухвали суду від 12.02.2020р. надійшли належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи на об`єкти нерухомого майна – приміщення 101 та приміщення 201, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А. 
18.05.2020р. за вх. №12345/20 до суд від Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів та погодження строків проведення судової експертизи. 
Приймаючи до уваги перебування судді Шаратова Ю.А. з 06.05.2020р. на тривалому лікарняному, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №131 від 27.05.2020р., було здійснено заміну члена колегії судів, справу №916/1094/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Гут С.Ф., суддя Смелянець Г.Є. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2020р. справу №916/1094/16 було прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Гут С.Ф., суддя Смелянець Г.Є. провадження по справі було поновлення із призначення до розгляду клопотання судового експерта, витребувано в учасників справи додаткові матеріали, про надання яких клопоче судовий експерт.
15.06.2020р. за вх. №15282/20 до суду від Одеської міської ради надійшли пояснення щодо клопотання експерта, згідно яких Одеська міська рада не заперечує проти проведення експертного дослідження у строк понад 90 календарних днів. 
15.06.2020р. за вх. №15283/20 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про надання документів на виконання клопотання експерта, згідно яких позивач просить суд долучити до матеріалів справи кресленя меж земельної ділянки в натурі, а також копію договору на право тимчасового користування землею, на умовах оренди від 20.11.2001р. з планом тимчасового землекористування. 
15.06.2020р. за вх.№15287/20 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про витребування доказів, згідно якого останній задля виконання клопотання судового експерта просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЮРІКС" та Фірми "КИЇВ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фірмі “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю за адресою: м. Одеса, Грецька площа, 1, розроблений у 2005 році. 
Ухвалою суду від 15.06.2020р. клопотання судового експерта про надання додаткової документації, необхідної для виконання експертизи та погодження строків проведення експертизи від 18.05.2020р. за вх. №12345/20 задоволено, погоджено судовому експерту строк проведення експертного дослідження понад 90 календарних днів; заяву Одеської міської ради від 15.06.2020р. про витребування доказів задоволено; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЮРІКС" та Фірми "КИЇВ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фірмі “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю за адресою: м. Одеса, Грецька площа, 1 А, розроблений у 2005 році; задоволено заяву Одеської міської ради від 15.06.2020р. про надання документів на виконання клопотання експерта; залучено до матеріалів справи №916/1094/16 креслення меж земельної ділянки в натурі, а також копію договору на право тимчасового користування землею, на умовах оренди, від 20 листопада 2001 року з планом тимчасового землекористування; провадження по справі №916/1094/16 зупинено; матеріали справи №916/1094/16 скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
23.11.2020р. за вх. №31280/20 до суду від Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання доступу до земельної ділянки. 
29.11.2020 року до Господарського суду Одеської області повернулась справа №916/1094/16.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.11.2020р. провадження по справі було поновлення із призначення до розгляду клопотання судового експерта. 
Ухвалою суду від 03.12.2020р. клопотання судового експерта про надання доступу до об`єкту дослідження від 23.11.2020р. за №31280/20 задоволено; зобов`язано сторін по справі надати судовому експерту безперешкодний доступу до об`єкта дослідження: м Одеса, площа Грецька, 1-А - 21.01.2021р. о 10:00 в присутність всіх сторін по справі; провадження по справі №916/1094/16 зупинено; матеріали справи №916/1094/16 скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
23.02.2021р. за вх. №5146/21 до суду від Фізичної особи-підприємця Лавриненко Максима Романовича надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, згідно якої останній просить суд залучити його до участі у справі №916/1094/16 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Зазначена заява, в подальшому, на підставі заяви Фізичної особи-підприємця Лавринено Максима Романовича від 29.04.2025р. за вх.№13722/25 була залишена судом без розгляду.
24.02.2021р. за вх. №5236/21 до суду від Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання доступу до земельної ділянки, у зв`язку з чим, листом від 01.03.2021р. суд витребував справу №916/1094/16.
18.03.2021 року до Господарського суду були повернуті матеріали господарської справи №916/1094/16.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2021р. провадження по справі було поновлення із призначення до розгляду клопотання судового експерта. 
Ухвалою суду від 16.04.2021р. клопотання судового експерта про надання доступу до об`єкту дослідження від 24.02.2021р. за №5236/21 з урахуванням листа від 18.03.2021р. задоволено частково; зобов`язано сторін по справі надати судовому експерту безперешкодний доступу до об`єкта дослідження: м Одеса, площа Грецька, 1-А - 13.05.2021р. о 10:30 в присутність всіх сторін по справі; в задоволенні клопотання в частині прохання доставити експертів з відповідним геодезичним обладнанням до об`єкту дослідження відмовлено; провадження по справі №916/1094/16 зупинено; матеріали справи №916/1094/16 скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
15.03.2023р. до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України разом зі супровідним листом надійшов Висновок експерта №20-2295/2296 від 24.02.2023р. та матеріали господарської справи. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.03.2023р. провадження по справі №916/1094/16 було поновлення із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
18.04.2023р. за вх. №12704/23 до суду від Фізичної особи-підприємця Лавринено Максима Романовича надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, згідно якого останній просить суд залучити його до участі у справі №916/1094/16 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Зазначене клопотання, в подальшому, на підставі заяви Фізичної особи-підприємця Лавринено Максима Романовича від 29.04.2025р. за вх.№13722/25 було залишене судом без розгляду.
18.04.2023р. за вх.№12629/23 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі” надійшла заява про зупинення провадження по справі, згідно якої останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 зупинити до набрання законної сили рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/2281/22. В подальшому відповідна заява, на підставі клопотання заявника від 01.05.2025р. за вх. №14008/25 була залишена судом без розгляду. 
20.06.2023 за вх.№20245/23 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю « „Басарі” надійшло клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи (вх. № 20245/23), в якому відповідач просить суд призначити по справі № 916/1094/16 повторну судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України, та на вирішення якої поставити наступне питання: - Чи розташовані приміщення 101 загальною площею 3236,05 кв.м (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43147687 від 02,09.2015 року) та “приміщення 201 загальною площею 2739,5 кв.м (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43163736 від 02.09.2015 року), що розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, в межах встановленого рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.05 №6/883 земельного сервітуту.
Ухвалою суду від 18.07.2023р. в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” за вх. №20245/23 від 20.06.2023 про призначення повторної земельно-технічної експертизи було відмовлено; призначено по справі № 916/1094/16 за власною ініціативою суду, земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено спеціалістам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення судової експертизи поставлено наступне питання: - Чи знаходяться приміщення 101 загальною площею 3 236,05 кв.м (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43147687 від 02,09.2015 року) та приміщення 201 загальною площею 2739,5 кв.м (свідоцтво про право власності на нерухоме майно 43163736 від 02.09.2015 року), що розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, на земельній ділянці в межах встановленого рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.05 у справі №6/883 земельного сервітуту; витрати на проведення судової експертизи в частині додаткового питання покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю „Басарі”; провадження по справі №916/1094/16 зупинено; матеріали справи №916/1094/16 скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
11.12.2023р. за вх. №44312/23 до суду від Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз разом зі супровідним листом надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. 
Ухвалою суду від 12.12.2023р. провадження по справі було поновлення із призначення до розгляду клопотання судового експерта в судовому засіданні та запропоновано сторонам надати до суду витребуванні експертом документи.
15.01.2024р. за вх. №1699/24 до суду від ТОВ „Басарі” надійшло клопотання, відповідно до якого останній, серед іншого, керуючись ст. 81, 102 ГПК просить суд витребувати у Господарського суду міста Києва матеріалів справи №6/883 за позовом Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської обласної ради, Одеської міської ради про встановлення особистого земельного сервітуту та зобов`язання вчинити дії, в яких мають знаходитись витребувані експертом документи. 
16.01.2024р. за вх.№1754/24 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання, згідно якого останній, серед іншого, не заперечує щодо задоволення поданого 15.01.2024 року клопотання про витребування матеріалів судової справи № 6/883.
Ухвалою суду від 30.01.2024р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 15.01.2024р. за вх. 1699/24 в частині витребування доказів було задоволено; витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи №6/883 за позовом Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської обласної ради, Одеської міської ради про встановлення особистого земельного сервітуту та зобов`язання вчинити дії, в яких мають знаходитись витребувані експертом документи. 
06.03.2024р. за вх. №9446/24 до суду з Господарського суду міста Києва надійшли копії матеріалів справи №6/883.
18.03.2024р. за вх. №11390/24 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшло клопотання про витребування доказів, згідно якого останній просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма “ЮРІКС” , Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та Департаменту Земельних ресурсів Одеської міської ради копію Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Фірмі “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю для реконструкції, експлуатації й обслуговування адміністративно-торгівельного паркінгу, торгівельних приміщень та благоустрою території за адресою: м. Одеса, Грецька площа, 1А” у повному обсязі, у т.ч. з каталогом координат (в державній системі координат), що розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма “ЮРІКС” у 2005 році на замовлення Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю. 
Ухвалою суду від 19.03.2024р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 18.03.2024р. за вх. 11390/24 про витребування доказів, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма “ЮРІКС” , Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та Департаменту Земельних ресурсів Одеської міської ради копію Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Фірмі “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю для реконструкції, експлуатації й обслуговування адміністративно-торгівельного паркінгу, торгівельних приміщень та благоустрою території за адресою: м. Одеса, Грецька площа, 1А” у повному обсязі, у т.ч. з каталогом координат (в державній системі координат), що розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма “ЮРІКС” у 2005 році на замовлення Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю. 
09.04.2024р. за вх. №14624/23 до суду від Департаменту Земельних ресурсів Одеської міської ради надійшов лист, з якого вбачається що у володінні Департаменту відсутня вищевказана документація із землеустрою, відтак надання витребуваного судом доказу є неможливим. 
17.04.2024р. за вх. №15777/24 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшло клопотання про витребування доказів, згідно якого останній просить суд витребувати у Головного фонду Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель (Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру), у Місцевого фонду Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель (Головне управління Держгеокадастру в Одеській області), у Регіонального фонду Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель (Головне управління Держгеокадастру в Одеській області) - копію Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Фірмі “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю для реконструкції, експлуатації й обслуговування адміністративно-торгівельного паркінгу, торгівельних приміщень та благоустрою території за адресою: м. Одеса, Грецька площа, 1А” у повному обсязі, у т.ч. з каталогом координат (в державній системі координат), що розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма “ЮРІКС” у 2005 році на замовлення Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю. 
Ухвалою суду від 18.04.2024р. було частково задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 17.04.2024р. за вх. 15777/24 про витребування доказів, витребувано у Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з Місцевого фонду Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель та з Регіонального фонду Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель - копію Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Фірмі “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю для реконструкції, експлуатації й обслуговування адміністративно-торгівельного паркінгу, торгівельних приміщень та благоустрою території за адресою: м. Одеса, Грецька площа, 1А” у повному обсязі, у т.ч. з каталогом координат (в державній системі координат), що розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма “ЮРІКС” у 2005 році на замовлення Фірми “Київ” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.
10.05.2024р. за вх. №18988/24 до суду від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшов лист відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, з якого вбачається що у останнього відсутні документи витребувані судом ухвалою від 18.04.2024р. 
Ухвалою суду від 21.05.2024р. клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи від 11.12.2023р. за вх. №44312/23 задоволено частково; залучено до матеріалів справи докази оплати земельно-технічної експертизи, а саме квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН3670423 від 28.12.2023р.; провадження по справі №916/1094/16 зупинено; матеріали справи №916/1094/16 скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
11.09.2024р. за вх. №33187/24 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшла заява про залучення до матеріалів справ копії рішення Господарського суду м. Києва від 21.05.2005р., копії договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 12.11.2021р. та копії плану з кресленнями земельної ділянки. Крім того у відповідній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю „Басарі” просить суд залучити до проведення експертизи штатного інженера-геодезиста для проведення топографо-геодезичних робіт. 
Судом, 16.09.2024р. на адресу Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України було направлено лист з проханням повернути матеріали справи №916/1094/16 для розгляду відповідного клопотання. 
25.09.2024р. за вх. №5581/23 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України разом надійшли матеріали господарської справи №916/1094/16.
Ухвалою суду від 26.09.2024р. провадження по справі було поновлення із призначення до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 11.09.2024р. за вх. №33187/24 в судовому засіданні.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2024р. в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” від 11.09.2024р. за вх. №33187/24 було відмовлено; провадження по справі №916/1094/16 зупинено; матеріали справи №916/1094/16 скеровані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
04.03.2025р. за вх. №7154/25 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №23-5434.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2025р. провадження по справі №916/1094/16 було поновлення із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
15.04.2025р. за вх. №12125/25 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшла заява про закриття провадження по справі, згідно якої останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231ГПК України з огляду на непідвідомчість зазначеної справи господарським судом. В подальшому, судом 29.05.2025р. в протокольній формі було постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про відмову в задоволенні відповідного клопотання з огляд на те, що ОСОБА_1 не сторонам в даному спору та в силу положень ст. 48 ГПК України, та суд позбавлений можливості самостійно залучити його участі у справі в якості відповідача. Крім того, судом враховано відомості з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних -осіб підприємців та громадських формувань згідно яких ОСОБА_1 має статут фізичної особи – підприємця, а також інформацію з Державного реєстру на нерухоме майно щодо типу об`єкту, власником 1/10000 якої є ОСОБА_1 , з урахуванням чого відповідний спір відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. 
Приймаючи до уваги перебування судді Гут С.Ф. з 21.04.2025р. по 23.05.2025р. у відпустці, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №62 від 06.05.2025р. було здійснено заміну члена колегії судів, справу №916/1094/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Нікітенко С.В., суддя Смелянець Г.Є., яка ухвалою від 06.05.2025р. прийняла відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду. 
05.06.2025р. за вх. №17954/25 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої останній просить суд:
- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 43147687 від 02.09.2015 року, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м., із закриттям розділу № 391224551101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 43163736 від 02.09.2015 року, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 18.03.2016 року між Дочірнім підприємством “Компроміс” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Басарі”, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Тетяною Євгенівною, зареєстрований в реєстрі за № 115, із закриттям розділу № 391266451101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Басарі”, ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3236,05 кв.м.
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Басарі”, Дочірнє підприємство “Компроміс” звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 2739,5 кв.м.
Крім того, у відповідній заяві Одеською міською радою було заявлене клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 03.07.2025р. заяву Одеської міської ради від 05.06.2025р. за вх.17954/25 про зміну предмету позову про: визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 43147687 від 02.09.2015 року, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3236,05 кв.м., із закриттям розділу № 391224551101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 43163736 від 02.09.2015 року, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 2739,5 кв.м.; визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 18.03.2016 року між Дочірнім підприємством “Компроміс” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Басарі”, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Тетяною Євгенівною, зареєстрованого в реєстрі за № 115, із закриттям розділу № 391266451101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю “Басарі”, ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3236,05 кв.м.; зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю “Басарі”, Дочірнє підприємство “Компроміс” звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 2739,5 кв.м. було прийнято до розгляду; задоволено клопотання Одеської міської ради яке викладене в заяві про зміну предмету позову від 05.06.2025р. за вх.17954/25 про залучення до участі у справі співвідповідача; залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 ; повідомлено ОСОБА_1 про можливість подання клопотання про розгляд справи спочатку. 
10.07.2025р. за вх.№27378/25 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання в порядку ч.4 ст. 183 ГПК України про розгляд справи спочатку. В судовому засідання 04.09.2025р. в протокольній формі постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документа про задоволення клопотання ОСОБА_1 від 10.07.2025р. за вх.№27378/25 про розгляд справи спочатку. 
19.09.2025р. за вх.№29174/25 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження по справі, згідно якої останній просить суд провадження по справі №916/1094/16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231ГПК України з огляду на непідвідомчість зазначеної справи господарському суду. В подальшому, судом 09.10.2025р. в протокольній формі було постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про відмову в задоволенні відповідного клопотання з огляду на наступне.
Так, згідно з п.п. 1, 6, 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці (п. 1); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці (п. 6); - вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13) 
Як вбачається з матеріалів справи та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/10000 частки об`єкта нерухомого майна – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3236,05 кв.м. Разом з тим відповідно до відомовстей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Дурач С.В. зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 14.02.2006 року. Відомостей про припинення його підприємницької діяльності відсутні. Одними із видів підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Дурача С.В., зокрема, є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 52.10 Складське господарство. В той же час, спірні приміщення, право власності на які зареєстровані за відповідачами (ТОВ «Басарі» та ДП «Компроміс») та за Дурачем С.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно, є вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі. 
Отже, відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача 4, судом враховано відомості з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних -осіб підприємців та громадських формувань згідно яких Дурач Сергій Володимирович має статут фізичної особи – підприємця, види його підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, а також інформацію з Державного реєстру на нерухоме майно щодо типу об`єкту, власником 1/10000 якої є Дурача С.В., та те що відповідний спір відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. 
06.11.2025р. за вх. №35171/25 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої останній просить суд призначити у справі № 916/1094/16 судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: - Чи відповідають об`єкти нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м., та вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м., розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам тощо), у тому числі вимогам щодо безпеки при їх експлуатації? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?; проведення судової будівельно-технічної експертизи доручити Одеському науково- дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. В подальшому, судом 19.12.2025р. в протокольній формі було постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про відмову в задоволенні відповідного клопотання на підставі п.2 ч.1 ст.99 ГПК України.
Так, суд зазначає, що відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Поряд з цим, подане клопотання Одеської міської ради не містись жодного обґрунтованого мотивування неможливості самостійного надання відповідного висновку експерта, по питанню який останній просить суд поставити на розгляд будівельно-технічної експертизи, а містить лише посилання на той факт що, сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих питань, у той час як висновок експерта від 03.09.2025 року № 816 судової будівельно-технічної експертизи по справі № 916/1094/16, виготовлений судовим експертом Шкарпітою Олексієм Сергійовичем, складений з іншого питання.
Ухвалою суду від 01.12.2025р. було задоволено клопотання Одеської міської ради, щодо виклику в судове засідання судового експерта Шкарпіту Олексія Сергійовича, для роз`яснення висновку експерта №816 судової будівельно-технічної експертизи від 03.09.2025р., який долучено відповідачем 2 до відзиву на позовну заяву від 04.09.2025р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2025р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в засіданні суду. 
14.04.2017р. за вх. №8871/17 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшов відзив на позову заяву, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. 
04.01.2019р. за вх. №226/19 до суду від третьої особи надійшов відзив на позову заяву, згідно якого остання позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. Ухвалою суду від 25.02.2019р. відзив третьої особи Дурача С.В було залишено без розгляду. 
31.01.2019р. за вх. №2064/19 до суду від Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній вказує, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно №43147687 від 02.09.2015 р. на об`єкт нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно №43163736 від 02.09.2015 р. на об`єкт нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1- А, приміщення 201 були видані Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.
Згідно зі статтею 9 Закону зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна.
На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1395-р про «Деякі питання надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Одеським міським управлінням юстиції передано реєстраційні (облікові) справи, заведені з 2013 року, які прийнято управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.
Відповідач 1 вказує, що реєстраційні справи на вищевказані об`єкти нерухомого майна перебувають на зберіганні в Управлінні та згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за рішенням суду.
Щодо скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідач 1 зазначає, що скасування записів у Державному реєстрі прав передбачено ч. 2 ст. 26 Закону та у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
За посиланнями відповідача 1, подання документів у сфері державної реєстрації прав здійснюється за заявами, що передбачено статтею 20 Закону. Державна реєстрація прав та їх обтяжень здійснюється на підставі заяви та оригіналів документів, які подаються заявником у паперовій чи електронній Формі у випадках, передбачених законодавством. У разі подання заяви у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати та часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника. Пунктом 11 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 передбачено проведення реєстрації заяв в базі даних заяв в порядку черговості їх надходження. Під час формування та реєстрації зави у базі даних заяв державний реєстратор встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу. 
Як зазначає відповідач 1, згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону, державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на інших прав на нерухоме майно. 
З огляду на викладене Відповідач 1 вказує, що з метою реалізації виконання судового рішення, у разі його задоволення, позивач має право звернутись до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради після набрання рішенням суду законної сили у порядку передбаченому законодавством України. 
04.02.2019р. за вх. №2176/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшов відзив на позову заяву з урахування заяви про уточнення позовних вимог, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. Ухвалою суду від 25.02.2019р. (суддя Малярчук І.А) відзив Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” було залишено без розгляду. 
25.02.2019р. за вх. №3751/19 до суду від Дочірнього підприємства „Компроміс” надійшов відзив на позову заяву, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. Ухвалою суду від 25.02.2019р. (суддя Малярчук І.А) відзив Дочірнього підприємства „Компроміс” було залишено без розгляду. 
16.04.2019р. за вх. №7569/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшов відзив на позову заяву з урахування заяви про уточнення позовних вимог, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. 
16.04.2019р. за вх. №7572/19 до суду від Дочірнього підприємства „Компроміс” надійшов відзив на позову заяву, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. 
Так, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач 3 вказує, що використання ділянки для забудови почалось в 2003р. На той час, самочинним могло вважатись тільки житлове будівництво, та відсутність права на ділянку не може бути підставою вважати будівництво самочинним. Для забудови на той час, відповідно до ст. 24 Закону України «Про планування і забудову» в редакції 2004р., достатньо було письмової згоди власника. Саме ця згода була актом «відведення ділянки» у сенсі майбутньої ст. 376.1 ЦК України. В 2005-2007рр. право на ділянку було приведено у відповідність до вимог чинного на той момент законодавства. 
За посиланнями відповідача 3, підставою для визнання паркінгу самочинним будівництвом відсутні, оскільки рішення суду встановлений сервітут для будівництво та експлуатації, а закон та судова практика в той час не вимагали реєстрації судового сервітуту. 
Як вказує відповідач 3, в даному випадку, декларацію про введення до експлуатації неможливо скасувати, оскільки вона є документом одноразової дії та вичерпала свою силу в момент реєстрації на її підставі права власності, а також через те що вона породила юридичні наслідки. На момент постановлення рішення по справі №916/457/15г вже були зареєстровані декларації на торговий центр, тому декларація на паркінг втратила юридичне значення. 
За посиланнями відповідача 3, позивач просить суд визнати самочинним будівництво, що здійснювалось на підставі чинного, не оскаржуваного дозволу, який за законом є єдиним і достатнім документом, що надає право на будівництво. 
Відповідач 3 вказує, що в рамках справи №6/883, суд встановив сервітут для будівництва та експлуатацію зі входами з поверхні. Відповідно до редакції ст. 100 Земельного кодексу України, що діяла на той момент виникнення спірних правовідносин – тобто отримання дозволу на будівництво паркінгу в 2008 році – не передбачалося державної реєстрації сервітуту, встановленого судовим рішенням. Аналогічно, реєстрація не передбачалася Цивільним кодексу України. Судове рішення є нормою прямої дії. Суд встановив користування земельною ділянкою на умовах сервітуту. В резолютивній частині рішення немає застереження про набрання їм чинності під відкладальною умовою реєстрації права, та як вважає відповідач 3, незалежно від того, що говорить закон, право користування виникло без реєстрації, оскільки так вказано в рішенні. Інше тлумачення є незгодою із судовим рішенням й порушенням принципу правової визначеності. 
Крім того, відповідач 3 зазначає, що суд в рамках справи №916/457/15г не встановив самочинність будівництва. Це лише його правова оцінка, що не має значення для даної справи. Додатково, ця оцінка не має преюдиційного значення також через різний склад учасників справи. Окрім цитат зі вже скасованих рішень, мотивувальна частина рішення №916/457/15г місить лише один абзац, що не думку відповідач 3, є навіть не правовою оцінкою, а є згадуванням. 
Також, відповідач 3 вказує , що з рішення суду по справі №916/457/15г незрозуміло, чи скасував суд свідоцтво про право власності на майбутнє чи ретроактивно, а з урахуванням рішень Конституційного Суду по справах №9-рп/2008, №7-рп/2009 можна дійти висновку, що оскільки свідоцтво про право власності є правовим актом індивідуальної ді, а значить є таким що після реалізації вичерпує свою дію, його скасування не пливає на породжені ним права та наслідки, а тому свідоцтво скасовується тільки на майбутнє. 
На момент прийняття рішення 19.01.2016р. по справі №916/457/15г, як зазначає відповідач 3, свідоцтво на паркінг вичерпало свою дію фактом видання свідоцтва на торгівельний центр. Тобто, колегія мала на увазі скасування його на майбутнє. На це вказує й той факт, що суд не залучив до справи орендарів чи набувачів права власності за реконструкцією. Ретроактивне скасування правового акту порушує принцип правової визначеності та за позицією ЄСПЛ в даному випадки відсутні підстави для ретроактивного скасування свідоцтва про паво власності. 
04.09.2025р. за вх.№27378/25 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшов відзив на позову заяву з урахування заяви про зміну предмету позову, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. 
Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач 2 вказує, що Одеською міською радою в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, з урахуванням сталої практики Верховного суду, було обрано неефективний спосіб захисту, оскільки можливе задоволення таких вимог не відновить прав позивача. 
Щодо доводів позивача про самочинність будівництва та обставин щодо набуття відповідачами права власності на спірні об`єкти нерухомого майна відповідач 2 вказує, що судовими рішеннями у справі № 916/3989/15 було встановлено що 20.11.2001 між Одеською міською радою (Орендодавець) та Фірмою «Київ» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) (Орендар) було укладено договір на право тимчасового користування землею, на умовах оренди, який зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) 12.12.2001 за № 516/9. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року у справі № 916/3989/15, апеляційну скаргу Одеської міської ради було задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2015 по справі № 916/3989/15 скасоване. Позов задоволено - розірвано договір на право тимчасового користування землею, на умовах оренди, від 20 листопада 2001 року, укладений між Одеською міською радою та Фірмою «Київ» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД), зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) 12 грудня 2001 року за № 516/9. Судове рішення набрало законної сили 01.06.2016 року. 
За посиланнями відповідача 2, Фірмі «Київ» у вигляді ТОВ було встановлено земельний сервітут відповідно до рішення господарського суду м. Києва від 21.12.05. №6/883 загальною площею 0,7 га, у межах замкнутої лінії, які проходять через точки 1,3,114,11,108,113,256,249, 250, 251, 252,253, 234, 235, 236 237, 238, 264, 119, 118,177,116,115,47+, А,Б,В,Г,Д,Е,Ж,3,И,К,Л,М,Н,О,П,Р,С, що позначенні на кресленні переносу меж земельної ділянки у натуру на Грецькій площі в м. Одеса, зокрема з правом спорудження підземних будівель і споруд на земельній ділянці з опорою на сусідню земельну ділянку. Рішення Господарського суду м. Києва про встановлення сервітуту було прийнято 21.12.2005р. №6/883, та набрало законної сили 30.05.2007 року з моменту набрання законної сили Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2007 року по справі № 6/883. 
На переконання відповідача 2, станом на час проведення будівельних робіт на Грецькій площі в м. Одеса (щодо будівництва приміщень 101, 201 за адресою: м. Одеса, буд. 1-А, на які в подальшому набули право власності ТОВ «Басарі», ОСОБА_1 , ДП «Компроміс») у Фірми «Київ» у вигляді ТОВ був укладений з Одеською міською радою договір на право тимчасового користування землею та встановлений рішенням Господарського суду м. Києва від 21.12.05 у справі №6/883 (набрало законної сили 30.05.2007 року) земельний сервітут з правом спорудження підземних будівель і споруд на земельній ділянці з опорою на сусідню земельну ділянку. Наявність/відсутність державної реєстрації сервітуту, жодним чином не скасовує факт його встановлення Фірмі «Київ» у вигляді ТОВ, Рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.2005р. №6/883, яке набрало законної сили, не спростовує факту надання права користування на підставі земельного сервітуту.
Відповідач 2 вказує, що Державна реєстрація прав не є підставою набуття речового права, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права, що унеможливлює ототожнення факту набуття речового права з фактом його державної реєстрації. Необхідним є перш за все, як вважає відповідач 2 встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення речового права. 
За посиланнями відповідача 2 , позивач у тексті позовної заяви зазначає, що 2015 році ТОВ «Басарі» здійснено реконструкцію нежитлових приміщень підземного паркінгу у вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі. 16.07.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970043 стосовно приміщення 101 (замовник: ТОВ «Басарі»). 13.08.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250712 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані» (замовник: ТОВ «Басарі»). На підставі вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції видано нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.09.2015 року, відповідно якого право власності на 9999/10000 приміщення 101 за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, буд. 1-А, площею 3236,05 кв.м. належить ТОВ «Басарі». 16.07.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970050 стосовно приміщення 201 (замовник: ТОВ «Басарі»). 13.08.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250715 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані» (замовник: ТОВ «Басарі»). На підставі вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції видано нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.09.2015 року, відповідно якого власником приміщення 201 за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, буд. 1-А, площею 2739,5 кв.м., належить ТОВ «Басарі». 
Крім того відповідач 2 звертаю увагу суду, що у позовній заяві Одеська міська рада зазначає, що наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.03.2016 року № 131 на підставі рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області постановлено вважати скасованою реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970043 стосовно приміщення 101 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250712 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані». Наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.03.2016 року № 132 на підставі рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області постановлено вважати скасованою реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970050 стосовно приміщення 201 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250715 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані». Таким чином, на даний час відсутня зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації стосовно вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі 101 та 201. 
Поряд з цим, відповідач 2 наголошує, що вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року по справі № 826/5673/16 адміністративний позов ТОВ «Басарі» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України було задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №75 від 14.03.2016 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації»; визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №76 від 14.03.2016 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації»; визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №131 від 14.03.2016 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації»; визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №132 від 14.03.2016 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації»; відновлено запис щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 16.07.2015 за № ОД083151970043 і № ОД083151970050 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 13.08.2015 за № ОД143152250712 і № ОД143152250715 в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Вказане рішення суду набрало законної сили 14.10.2016 року. 
Отже, на переконання відповідача 2 здійснена ТОВ «Басарі» реконструкція приміщень № 101, 201 за адресою: Одеська область, м. Одеса, пл. Грецька 1-А, не мала ознак самочинної, здійснена у відповідності до чинних будівельних вимог та норм, що було предметом дослідження у судовій справі № 826/5673/16. Дані, що були зазначені у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та деклараціях про готовність об`єкта до експлуатації були достовірними.
Щодо позовних вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення, відповідача 2 вказує, що прийняття судом заяви Одеської міської ради, ТОВ «Басарі», з урахуванням позовних вимог у новій редакції, звернулось до судового експерта (ТОВ «Одеський Регіональний центр незалежних експертиз») для отримання висновку стосовно можливості фактичної реалізації демонтажу приміщень громадського призначення для торгівлі № 101, 201 за адресою: Одеська область, м. Одеса, пл. Грецька 1-А. У Висновку експерта № 816 судової будівельної експертизи по справі № 916/1094/16 від 03.09.2025 року, було зазначено, що технічна можливість приведення земельної ділянки розташованої за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А до попереднього стану шляхом знесення вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, а саме: приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м та приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. відсутня, т.я. проведення демонтажних робіт та наслідки викликані такими роботами можуть призвести до зміни гідрогеологічних умов, зміни ступеню обводненості ґрунтів внаслідок зміни величини інфільтрації атмосферних опадів у ґрунт, а також через коливання (підйом або зниження) рівня ґрунтових вод, зміни цілісності ґрунту та цілісності оточуючої забудови під вібраційним впливом будівельної техніки при їх проведенні. Викликані деформації основи оточуючої території можуть вплинути на стабільність прилеглих ділянок та активізувати призупинені зсуви. Крім того, частина конструкцій зведених при будівництві об`єкта дослідження виконують функцію несучих та огороджуючих конструкцій сусідньої будівлі «Зірка Еллади» за адресою: пров. Івана Луценко (Віце-Адмірала Жукова, 17/19), де розташований магазин «Цитрус».
Відповідач 2 зазначає, що за обставинами справи №916/1094/16 демонтаж спірного об`єкту буде пов`язаний із необхідністю розбору та підняття на поверхню конструктивних елементів будівлі, що призведе до зменшення цілісності ґрунту у історичному центі Одеси. Вказане негативним чином вплине на оточуючі будівлі, а саме ТЦ «Афіна», ТЦ «Ольвія», БЦ за адресою, м. Одеса, вул. Грецька, 1, на міцність їх конструкцій. 
На переконання відповідача 2, задоволення позовних вимог шляхом знесення приміщень № 101, 201 призведе до вкрай негативних наслідків, які настануть не лише для, без винятку, усіх учасників справи № 916/1094/16, а й для невизначеного кола третіх осіб: власників/орендарів суміжних земельних ділянок, будинків та громади м. Одеси в цілому
Крім того, відповідач 2 звертає увагу суду, що Одеською міською радою не були заявлені позовні вимоги про здійснення перебудови нежитлових приміщень, які позивач просить знести. Жодних приписів органами державного архітектурно-будівельного контролю щодо порушень при будівництві, реконструкції приміщень № 101, 201 - винесено не було. Усі декларації про початок виконання будівельних робіт, про готовність об`єкту експлуатації стосовно приміщень 101, 201 за адресою: м. Одеса, пл. Грецька 1-А є чинними. Позивачем також жодним чином не надана оцінка можливих наслідків такого знесення і можливого порушення прав суміжних землевласників та власників будівель, у разі знесення вбудованих приміщень № 101 та 201.
18.09.2025р. за вх.№29138/25 до суду від відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” надійшов відзив на позову заяву з урахування заяви про зміну предмету позову, який на підставі усного клопотання відповідача 2 був залишений судом без розгляду. 
19.09.2025р. за вх.№29152/25 до суду від відповідача 4 - ОСОБА_1 надійшов відзив на позову заяву з урахування заяви про зміну предмету позову, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю.
Так заперечуючи проти задоволення позивних вимог відповідач 4 вказує, що Одеською міською радою в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, з урахуванням сталої практики Верховного суду, було обрано неефективний спосіб захисту, оскільки можливе задоволення таких вимог не відновить прав позивача. 
Відповідач 4 вказує, що Фірми «Київ» у вигляді ТОВ був укладений з Одеською міською радою договір на право тимчасового користування землею від 20.11.2001 року та встановлений Рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.05 у справі №6/883 (набрало законної сили 30.05.2007 року) земельний сервітут з правом спорудження підземних будівель і споруд на земельній ділянці з опорою на сусідню земельну ділянку. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року по справі № 826/5673/16 адміністративний позов ТОВ «Басарі» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України було задоволено, зокрема: відновлено запис щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 16.07.2015 за № ОД083151970043 і № ОД083151970050 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 13.08.2015 за № ОД143152250712 і № ОД143152250715 в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. 
Таким чином, на переконання відповідача 4, як на час виконання будівельних робіт, так і на момент закінчення будівництва приміщень 101, 201 за адресою: м. Одеса, буд. 1-А, були наявні відповідні документально підтверджені підстави, зокрема сервітут, договір оренди, а також наявні діючі декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Щодо позовних вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, відповідач 4 зазначає, що в матеріалах справи № 916/1094/16 наявний висновок експерта № 816 судової будівельно-технічної експертизи від 03.09.2025 року, який було подано ТОВ «Басарі» разом із відзивом на позов. У вказаному висновку вказано, що наслідки проведення демонтажних робіт приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м та приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А – може призвести до зміни цілісності ґрунту, а також до активізації зсувів ґрунту, що матиме наслідком пошкодження прилеглих будівель.
За посиланнями відповідача 4, відповідно до практики Верховного Суду знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
Разом з тим, як наголошує відповідач 4, в позовній заяві Одеська міська рада не наводить жодних підстав пропорційності втручання шляхом знесення приміщень 101, 201 за адресою: м. Одеса, буд. 1-А відносно суспільного інтересу громади м. Одеси та можливих наслідків, у разі задоволення своїх позовних вимог.
27.10.2025р. за вх.№33830/25 до суду від Одеської міської ради надійшла відповідь на відзив відповідача 2, згідно якої позивач вказує що заперечення відповідача 2 є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Так, позивач серед іншого вказує, що в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року, залишеній без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016 року у справі № 916/457/15-г, встановлено, що комплексна реконструкція Грецької площі у м. Одеса (перший пусковий комплекс), будівництво підземного паркінгу у південному крилі площі Грецька, 1, у м. Одеса здійснені Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ без належно оформленого права власності чи користування земельною ділянкою, тобто є самочинним будівництвом, а тому гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 не набули права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, безпідставно зареєстрували за собою право власності на це майно на підставі протиправно зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 28.02.2014 року за № ОД143140590763 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, реєстрація якої на той час була скасована в судовому порядку (згідно із судовими рішеннями у справах № 815/2965/14 та № 522/4591/14-а), та, не будучи його власниками, незаконно внесли ці об`єкти нерухомого майна до статутного фонду ТОВ «Басарі» за актами приймання-передачі від 01.07.2014 року № 1 та від 01.08.2014 року № 2, які є нікчемними відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України.
Крім того, в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року у справі № 916/457/15-г, якою було вімовлено ТОВ «Басарі» в задоволенні заяви ТОВ «Басарі» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року зокрема, було встановлено спірні правовідносини виникли не лише і не стільки у зв`язку із діями органу ДАБК по реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації 28.02.2014р., поданої Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області, а скільки щодо правомірності здійснення будівництва цією особою на земельній ділянці комунальної власності, що не була відведена для цієї мети (правомірності користування). Це вбачається безпосередньо з позовної заяви Одеської міської ради та обґрунтування позовних вимог. Саме на такий характер правовідносин звернула увагу і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2019р. у справі №815/2965/14, закриваючи провадження у справі у зв`язку із неналежністю справи до розгляду за правилами адміністративного судочинства. З цих підстав колегія суддів у даній справі дійшла до висновку, що судові рішення в адміністративних справах № 815/2965/14 та № 522/4591/14-а не були виключною підставою для ухвалення постанови від 19.01.2016р. адже їх висновки не були вирішальними та єдиними і не могли бути такими у спорі про право користування землями комунальної власності шляхом здійснення на них будівництва, тому їх скасування судами касаційної інстанції не може бути самостійною та належною підставою для перегляду постанови від 19.01.2016р. за п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України. Рішенням господарського суду міста Києва від 21.12.2005р.,залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2007р.у справі № 6/883, Фірмі "Київ" у вигляді ТОВ встановлене право користування - особистий постійний земельний сервітут на земельних ділянках, в тому числі і на земельній ділянці площею 0,07 га, на площі Грецькій, 1А у місті Одесі, з таким змістом: 1. Право проходу (у тому числі шляхом встановлення і обслуговування ліфтів та ескалаторів)у підземний простір) та проїзду через земельну ділянку; 2. Право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; 3. Право проведення дренажних робіт на земельній ділянці; 4. Право спорудження підземних будівель і споруд на земельній ділянці з опорою на сусідню земельну ділянку; 5. Право використання земельної ділянки для ремонту ліній електропередач; 6. Право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів в період будівництва; 7. Право використання та обслуговування належних йому споруд на період завершення будівництва. Відповідно до ч. 3 ст. 100 Земельного кодексу України (у редакції станом на момент набрання законної сили ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2007) право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку. З моменту набрання ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2007 законної сили до набрання чинності Законом України від 27.04.2007 № 997-V (20.06.2007), правовою підставою користування земельною ділянкою Фірмою "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю могла б бути реєстрація земельного сервітуту, а з моменту набрання чинності Законом України від 27.04.2007 № 997-V - оформлення суперфіцію у встановленому законом порядку. Фірмою "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю не доведена правомірність користування земельною ділянкою у спосіб будівництва підземного паркінгу, реєстрація земельного сервітуту у період з 30.05.2007р. по 20.06.2007р. не підтверджена, як і не доведено оформлення у подальшому суперфіцію - права користування земельною ділянкою під забудову. Беручи до уваги встановлення апеляційним судом у постанові від 19.01.2016р. відсутності у відповідачів права власності чи користування земельною ділянкою, відсутність реєстрації земельного сервітуту та оформлення суперфіцію, колегія суддів дійшла висновку, що скасування судових рішень, якими було скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не є достатньою підставою для перегляду постанови від 19.01.2016р. за нововиявленими обставинами за заявою ТОВ «Басарі», поданою згідно п.3 ч.2 ст.320 ГПК України. 
Позивач наголошує, що вищенаведені висновки суду у справі № 916/457/15-г повністю спростовують доводи відповідача 2, про те, що у Фірми «Київ» у вигляді ТОВ був укладений з Одеською міською радою договір на право тимчасового користування землею та встановлений Рішенням господарського суду м. Києва від 21.12.05 у справі №6/883 (набрало законної сили 30.05.2007 року) земельний сервітут з правом спорудження підземних будівель і споруд на земельній ділянці з опорою на сусідню земельну ділянку». 
Як вважає позивач, фірмою «Київ» у вигляді ТОВ не була доведена правомірність користування земельною ділянкою у спосіб будівництва підземного паркінгу, реєстрація земельного сервітуту не підтверджена, як і не доведено оформлення у подальшому суперфіцію – права користування земельною ділянкою під забудову. Жодних прав на забудову відведеної земельної ділянки у цього товариства не було і це однозначно встановлено в судовому порядку у справі № 916/457/15-г. 
При цьому, як зазначає позивач, в судовому порядку у справі № 916/457/15-г встановлено, що, зокрема, ОСОБА_1 не набув право власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , що є об`єктом самочинного будівництва, а акт приймання-передачі від 01.08.2014 року № 2, за яким це майно передано до статутного капіталу ТОВ «Басарі», є нікчемним. Аналогічно в судовому порядку у справі № 916/457/15-г встановлено, що, зокрема, ОСОБА_2 не набув право власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2462,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , що є об`єктом самочинного будівництва, а акт приймання-передачі від 01.07.2014 року № 1, за яким це майно передано до статутного капіталу ТОВ «Басарі», також є нікчемним.
Отже позивач наголошує, що ТОВ «Басарі» неправомірно та безпідставно, на підставі нікчемних правочинів набув право власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2462,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно, з огляду на що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року у справі № 916/457/15-г визнано незаконними та скасовані свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2014 року № 26418217 та № 26417340, видані Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, згідно з яким ТОВ «Басарі» було власником вказаних об`єктів нерухомого майна.
Також позивач зазначає, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2016р. у справі №826/5673/16 яким були скасовані накази ДАБІ та було вирішено відновити записи про реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, само по собі не свідчить про законність будівництва спірних об`єктів, адже висновків про це вказане судове рішення не містить та у справі № 826/5673/16 не вирішувався майновий спір з міською радою щодо самочинності будівництва на належній їй земельній ділянці, на відміну від справи № 916/457/15-г, у якій зроблено чіткі та однозначні висновки про самочинне будівництво спірних об`єктів, які викладені у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.01.2016 року), у постанові Вищого господарського суду України від 31.05.2016 року у справі № 916/457/15-г, а також в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року у справі № 916/457/15-г.
Позивач звертає увагу суду, що ОСОБА_1 у дійсності не є титульним власником 1/10000 частки об`єкта нерухомого майна – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3236,05 кв.м., адже не був їх власником до реконструкції цього об`єкта, що, як вбачається, встановлено в судовому порядку, а також навіть не був замовником реконструкції, та те що право власності ОСОБА_1 на вказану частку до сих пір зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не спростовує того, що Дурач С.В. у дійсності не є власником 1/10000 частки вищенаведеного об`єкта нерухомого майна, що встановлено в судовому порядку. 
За посиланнями позивача з урахування висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, у даному випадку саме по собі існування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкритих розділів щодо спірних об`єктів нерухомості та державна реєстрація щодо них не є підставою виникнення та існування права власності у відповідачів на вказане майно, яке є самочинним будівництвом, право власності на яке не могло виникнути в силу закону, що вже підтверджено в судовому порядку
Щодо неефективного способу захисту порушеного права, позивач вказує, що у постанові від 15.11.2023 року у справі № 916/1174/22, на яку посилається відповідач 2, Велика Палата Верховного Суду фактично дійшла висновку, що у категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так i вимога про припинення права власності за відсутності інших позовних вимог стосовно об`єкта самочинного будівництва, заявлених на захист інтересів власника земельної ділянки. Згідно з вказаною постановою Великої Палати Верховного Суду позивач звернувся до суду із позовними вимогами про припинення права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та не заявив вимогу про знесення самочинно побудованого нерухомого майна aбo вимогу про визнання права власності на самочинно побудоване майно. 
Поряд з цим, як зазначає позивач, на відміну від справи № 916/1174/22, Одеська міська рада у даній справі заявила основну вимогу про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва та похідні вимоги про скасування свідоцтв та визнання договору недійсними, що є ефективним способом захисту прав, на що, зокрема, звернула увагу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.11.2023 року у вищезазначеній справі № 916/1174/22, чітко визначивши алгоритм дій судів на випадок заявлення позивачем одночасно позовних вимог про знесення самочинно збудованого об`єкту та про скасування рішень державних реєстраторів, якими у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва. 
Щодо посилань відповідача 2 на висновок експерта від 03.09.2025 року № 816 судової будівельно-технічної експертизи по справі № 916/1094/16, то його зміст не спростовує обґрунтованість та законність позовних вимог, він зроблений без урахування та дослідження експертом усіх матеріалів справи № 916/1094/16, що свідчить про його необ`єктивність та неповноту, без урахування встановленого в судовому порядку факту самочинного будівництва спірних об`єктів, та в будь-якому випадку, його зміст стосується виключно питання можливого виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову і не спростовує ключового питання даної справи – факту самочинного будівництва спірних об`єктів, що є підставою позову.
27.10.2025р. за вх.№33783/25 до суду від Одеської міської ради надійшла відповідь на відзив відповідача 4, яка за своїм змістом є майже ідентичною відповіді на відзив відповідача 2, згідно якої позивач вказує що заперечення відповідача 4 є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
05.11.2025р. за вх. №35030/25 до суду від відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній вказує, що доводи, викладені Одеською міською радою у відповіді на відзив ТОВ «БАСАРІ» спростовуються раніше викладеною правовою позицією відповідача-2 у відзиві на позов, суперечать фактичними обставинами справи та наявним у справі доказам. Доводи Позивача, що викладені у відповіді на відзив не заслуговують на увагу судом, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.
06.11.2025р. за вх. №35166/25 до суду від позивача надійшли заперечення на Висновок експерта від 03.09.2025р. №816 судової будівельно-технічної експертизи.
Так, позивач вказує, що на підтвердження замовлення Висновку ТОВ «Басарі» не надано до суду ані договору від 13.08.2025 року № 816/25, укладеного між ТОВ «Басарі» та судовим експертом Шкарпітою Олексієм Сергійовичем (далі також – Виконавець), ані звернень ТОВ «Басарі» до судового експерта з питання необхідності проведення експертизи. Відповідачем 2 експерту не було надано наявних у матеріалах судової справи № 916/1094/16 документів, що чітко та однозначно підтверджують те, що досліджувані об`єкти є самочинним будівництвом, що є вирішальним у даній справі. Натомість, експерт проводив експертизу, фактично не будучі обізнаним про те, що досліджувані об`єкти є самочинним будівництвом, що призвело до викривлених висновків при проведенні дослідження. 
Вихідні дані Висновку, як вважає позивач, є неправдивими та викривленими, адже, зокрема, в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року у справі № 916/457/15- г, зроблено висновок, що Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ не була доведена правомірність користування земельною ділянкою у спосіб будівництва підземного паркінгу, реєстрація земельного сервітуту не підтверджена, як і не доведено оформлення у подальшому суперфіцію – права користування земельною ділянкою під забудову. Жодних прав на забудову відведеної земельної ділянки у цього товариства не було і це однозначно встановлено в судовому порядку у справі № 916/457/15-г.
Крім того, позивач звертає увагу суду, що у Висновку досліджується питання щодо саме приведення земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А до попереднього стану шляхом знесення спірних об`єктів, у той час як це не узгоджується з предметом спору у даній справі, адже міською радою у позові не порушується питання про приведення земельної ділянки до певного «попереднього» стану, а йдеться виключно про знесення спірних об`єктів самочинного будівництва.
Також, позивач наголошує, що зміст Висновку у дійсності не спростовує обґрунтованість та законність позовних вимог, а також віднесення спірних об`єктів до об`єктів самочинного будівництва, що вже встановлено в судовому порядку, у той час як питання про те, чи є технічно можливим знесення спірних об`єктів, може бути предметом розгляду питання щодо безпосередньо виконання рішення суду, у тому числі щодо встановлення або зміни порядку та способу виконання рішення суду у цій справі в порядку ст. 331 ГПК України, при задоволенні позовних вимог, адже за ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідачі 1, 3 про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. 
Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. 
Судом, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:
Так, як вказує позивач, протягом тривалого часу на Грецькій площі у м. Одесі Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) у період 2008-2014 років здійснювалося будівництво підземного паркінгу, на здійснення якого забудовником не було отримано згоди Одеської міської ради як власника земельної ділянки, яка забудовувалася, та яка не була відведена для будівництва, що свідчить про те, що таке будівництво є самочинним, виходячи з приписів ст. 376 Цивільного кодексу України. 
Як зазначає позивач, рішенням Господарського суду Одеської області від 20.12.2013р. у справі № 916/2953/13 зобов`язано замовника будівництва – Фірму «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) подати до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області повідомлення про зміну даних у зареєстрованому дозволі на виконання будівельних робіт від 26.12.2008 року № 1094 про передачу права на будівництво об`єкта іншому замовнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Київ» (код ЄДРПОУ: 38786307). 
У вказаному рішенні Господарським судом Одеської області встановлено, що після виділу ТОВ «Фірма «Київ» (код ЄДРПОУ: 38786307) з Фірми «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) (код ЄДРПОУ: 20946498) на підставі рішення засновників та згідно з п. 1.1, п. 1.2 Статуту ТОВ «Фірма «Київ» стала правонаступником Фірми «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) в частині прав і дозволів з будівництва та експлуатації нерухомості на Грецькій площі, 1, у м. Одесі, в т.ч. дозволу на будівництво, земельний сервітут, договір оренди земельної ділянки, договір на поставку за даною адресою електроенергії, води, теплової енергії. Як зазначено у рішенні Господарського суду Одеської області від 20.12.2013 року, вказаний факт відображено у протоколі № 3 загальних зборів учасників Фірми «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) від 27.06.2013 року та розподільчому балансі від 25.06.2013 року та зазначене незавершене будівництво було прийнято позивачем на баланс згідно з довідкою від 30.11.2013 року № 1.
Однак, як зазначає позивач, Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) не було виконано зазначене рішення суду. 
За посиланнями позивача, 28.02.2014р. Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) як замовником будівництва було подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Комплексна реконструкція Грецької площі у м. Одеса (перший пусковий комплекс), будівництво підземного паркінгу у південному крилі площі Грецька, 1, у м. Одеса». Декларація була зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 28.02.2014р. за № ОД 143140590763. 
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23.06.2014р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13972028, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А, за ОСОБА_1 та на підставі цього рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором було видано свідоцтво від 23.06.2014р. № 23360388 про право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . 
Крім того, як вказує позивач, 23.06.2014р. державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13973290, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2462,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , за ОСОБА_2 та на підставі цього рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором було видано свідоцтво від 23.06.2014р. № 23362715 про право власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2462,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . 
Позивач наголошує, що таким чином збудований Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ (ЛТД) підземний паркінг у південному крилі площі Грецька, 1А, у м. Одесі, був розділений на два самостійні об`єкти нерухомого майна, а саме: приміщення 101 та приміщення 201, яким присвоєно нову адресу: АДРЕСА_5 , право власності на які було зареєстровано за фізичними особами – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
В подальшому, як вбачається з протоколу № 1 зборів засновників ТОВ «Басарі» від 26.06.2014 року, ОСОБА_2 були ухвалені наступні рішення: створити ТОВ «Басарі»; затвердити статут товариства; сформувати статутний капітал в розмірі 10 200 000 грн. за рахунок вкладу ОСОБА_2 нерухомого майна – нежитлового приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2462,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 23.06.2014 року № НОМЕР_1 , що становить 100% статутного капіталу; призначити директором товариства ОСОБА_2 ; провести державну реєстрацію товариства.
Згідно з актом прийому-передачі майна від 01.07.2014р. № 1 ОСОБА_2 передав до статутного капіталу ТОВ «Басарі» нежитлове приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2462,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 23.06.2014 року № НОМЕР_1 .
Також, як зазначає позивач, рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Басарі», оформленим протоколом від 23.07.2014 року № 2, було ухвалено: прийняти до складу учасників товариства ОСОБА_1 ; збільшити розмір статутного капіталу на 10 300 000 грн. за рахунок внеску нового учасника, який вносить до статутного капіталу товариства нежитлове приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2535,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 23.06.2014 року № НОМЕР_2 ; розподілити частки кожного із учасників наступним чином: розмір вкладу ОСОБА_2 становить 10 200 000 грн. – 49,8% статутного капіталу, розмір вкладу ОСОБА_1 становить 10 300 000 грн. – 50,2% статутного капіталу; затвердити нову редакцію статуту товариства та державну реєстрацію змін доручити провести директору товариства.
Відповідно до акту прийому-передачі майна від 01.08.2014 року № 2 ОСОБА_1 передав до статутного капіталу ТОВ «Басарі» нежитлове приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2535,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А, та належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 23.06.2014 року № НОМЕР_2 . 
Як зазначає позивач, на підставі вищенаведених актів приймання-передачі нерухомого майна від 01.07.2014 року № 1 та від 01.08.2014 року № 2 державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 04.09.2014 року були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15587372 та № 15586929, якими вирішено провести державну реєстрацію права власності на вищенаведені нежитлові приміщення (гаражні приміщення), що розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А, за ТОВ «Басарі», та на підставі цих рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області видано:- свідоцтво від 04.09.2014 року № 26418217 про право власності ТОВ «Басарі» на нежитлове приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2535,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А, приміщення 101;- свідоцтво від 04.09.2014 року № 26417340 про право власності ТОВ «Басарі» на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2462,7 кв.м., приміщення 201, що розташоване за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А. 
Поряд з цим, як вказує позивача, Одеська міська рада, захищаючи права територіальної громади як власника безпідставно забудованої земельної ділянки, звернулась до господарського суду із позовом про визнання протиправними дій щодо будівництва підземного паркінгу за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1А, скасування вищевказаних свідоцтв про право власності та визнання права власності на вищенаведені об`єкти самочинного будівництва на підставі ст. 376 ЦК України. Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.08.2015 року у справі № 916/457/15-г у задоволенні позову Одеської міської ради було відмовлено. 
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.01.2016 року), апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2015 року у справі № 916/457/15-г в частині припинення провадження у справі щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування свідоцтв від 04.09.2014 року (видавник Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області) про право власності ТОВ «Басарі» на об`єкти нерухомого майна – приміщення 101 та 201, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково, зокрема: - визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 26418217 від 04.09.2014 року, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, згідно з яким ТОВ «Басарі» є власником нежитлового приміщення (гаражного приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1-А, приміщення 101;- визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 26417340 від 04.09.2014 року, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, згідно з яким ТОВ «Басарі» є власником нежитлового приміщення (гаражного приміщення), загальною площею 2462,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1-А, приміщення 201;- в решті рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2015 року у справі № 916/457/15-г залишено без змін з урахуванням викладеного у мотивувальній частині даної постанови. 
Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року у справі № 916/457/15-г залишено без змін. 
Позивач наголошує, що у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року, залишеній без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016 року у справі № 916/457/15-г, встановлено, що комплексна реконструкція Грецької площі у м. Одеса (перший пусковий комплекс), будівництво підземного паркінгу у південному крилі площі Грецька, 1, у м. Одеса здійснені Фірмою «Київ» у вигляді ТОВ без належно оформленого права власності чи користування земельною ділянкою, тобто є самочинним будівництвом , а тому гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 не набули права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, безпідставно зареєстрували за собою право власності на це майно на підставі протиправно зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю в Одеській області 28.02.2014 року за № ОД143140590763 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, реєстрація якої на той час була скасована в судовому порядку (згідно із судовими рішеннями у справах № 815/2965/14 та № 522/4591/14-а), та, не будучи його власниками, незаконно внесли ці об`єкти нерухомого майна до статутного фонду ТОВ «Басарі» за актами приймання передачі від 01.07.2014 року № 1 та від 01.08.2014 року № 2, які є нікчемними відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України. 
Крім того, позивач звертає увагу суду, що ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року у справі № 916/457/15-г у задоволенні заяви ТОВ «Басарі» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року у справі № 916/457/15-г відмовлено, а вказану постанову залишено в силі. При цьому, ухвалою Верховного Суду від 15.10.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/457/15-г за касаційною скаргою ТОВ «Басарі» на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року. 
Таким чином, як зазначає позивач, в судовому порядку у справі № 916/457/15-г встановлено, що, зокрема, ОСОБА_1 не набув право власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , що є об`єктом самочинного будівництва, а акт приймання передачі від 01.08.2014 року № 2, за яким це майно передано до статутного капіталу ТОВ «Басарі», є нікчемним та аналогічно в судовому порядку у справі № 916/457/15-г встановлено, що, зокрема, ОСОБА_2 не набув право власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення) загальною площею 2462,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , що є об`єктом самочинного будівництва, а акт приймання передачі від 01.07.2014 року № 1, за яким це майно передано до статутного капіталу ТОВ «Басарі», також є нікчемним. 
При цьому, як вказує позивач, слід врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Також згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
Отже, на переконання позивача, ТОВ «Басарі» неправомірно набуло право власності на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та на нежитлове приміщення (гаражне приміщення), загальною площею 2462,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , з огляду на що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року у справі № 916/457/15-г визнано незаконними та скасовані свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 26418217 та № 26417340 від 04.09.2014 року, видані Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, згідно з яким ТОВ «Басарі» було власником вказаних об`єктів нерухомого майна. 
Також позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2015 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2015 року у справі №916/457/15-г, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення (гаражне приміщення), розташоване на площі Грецькій, 1-А, приміщення 101 в м. Одесі, а також на об`єкт нерухомого майна– нежитлове приміщення (гаражне приміщення), розташоване на площі Грецькій, 1 А, приміщення 201 в м. Одесі. 
Однак, як наголошує позивач незважаючи на існуючий арешт, ТОВ «Басарі» здійснило відчуження 1/10000 частки нежитлового приміщення (гаражного приміщення), загальною площею 2535,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 згідно із договором купівлі-продажу від 17.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І., зареєстрованим в реєстрі за № 83. Це обумовило звернення Одеської міської ради до суду щодо оскарження вказаного договору купівлі-продажу. Проте, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2016 року у справі № 522/11281/15-ц відмовлено у задоволенні позову Одеської міської ради до ТОВ «Басарі», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло І.І., про визнання недійсним вищенаведеного договору купівлі продажу. 
Рішенням Одеського апеляційного суду від 18.05.2017р., залишеним без змін постановою Верховного Суду від 09.12.2019р. у справі № 522/11281/15-ц, позов Одеської міської ради було задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/10000 частини приміщення № 101, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , укладений 17.02.2015р. між ТОВ «Басарі» та ОСОБА_1 , а також встановлено, що судове рішення по даній справі є підставою для скасування запису державного реєстратора про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/10000 нежитлового приміщення (гаражного приміщення) № НОМЕР_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . 
Таким чином, як вважає позивач, з огляду на вищенаведене, а також виходячи з приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України, ч. 1 ст. 236 ЦК України, вказаний договір купівлі-продажу є недійсним з моменту його вчинення та не створює юридичних наслідків. Отже, ОСОБА_1 не є таким, що набув право власності на 1/10000 нежитлового приміщення (гаражного приміщення) № НОМЕР_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , в силу закону. 
Поряд з цим, як вказує позивач, під час розгляду № 916/457/15-г встановлено, що у 2015 році ТОВ «Басарі» здійснено реконструкцію нежитлових приміщень підземного паркінгу у вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі. 
Так, 16.07.2015р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970043 стосовно приміщення 101 (замовник: ТОВ «Басарі»). 13.08.2015р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250712 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані» (замовник: ТОВ «Басарі»).
Відповідно до зареєстрованої декларації реконструйовані вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі мають площу 3236,05 кв.м. (приміщення 101), та на підставі вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції видано нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.09.2015 року індексний номер 43147687, відповідно до якого право власності на 9999/10000 належить ТОВ «Басарі», а право власності на 1/10000 об`єкта належить ОСОБА_1 (з урахуванням договору купівлі продажу, за яким ОСОБА_1 придбав 1/10000 об`єкта).
При цьому, позивач звертає увагу суду, що 28.08.2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Приваловою Є.Є. на підставі рішення від 02.09.2015 року за індексним номером 24049453 здійснено реєстрацію змін до відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме у підрозділі «Документи, подані для державної реєстрації» видалено «договір купівлі-продажу, серія та номер: 83, виданий 17.02.2015, видавник: Несвітайло І.І., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу», а замість нього додано «свідоцтво про право власності, серія та номер: 43147687, виданий 02.09.2015, видавник: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції». 
На переконання позивача відбулася штучна зміна правовстановлюючого документа 28.08.2015 року, адже станом на день звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора із заявою щодо реєстрації змін до відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оскаржуваного у цій справі свідоцтва про право власності від 02.09.2015 року № НОМЕР_4 , виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції, навіть не існувало. 
Крім того, 16.07.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970050 стосовно приміщення 201 (замовник: ТОВ «Басарі»). 13.08.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250715 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані» (замовник: ТОВ «Басарі»). 
Відповідно до зареєстрованої декларації реконструйовані вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі мають площу 2739,5 кв.м. (приміщення 201) та на підставі вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції видано нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.09.2015 року індексний номер 43163736, відповідно до якого власником об`єкта в цілому є ТОВ «Басарі».
За посиланнями позивача, наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.03.2016 року № 131 на підставі рішення головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області постановлено вважати скасованою реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970043 стосовно приміщення 101 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250712 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів плані». 
Крім того, наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.03.2016 року № 132 на підставі рішення головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області постановлено вважати скасованою реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД083151970050 стосовно приміщення 201 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД143152250715 «Реконструкція підземного паркінгу під вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх плані». 
Отже на переконання позивача, на даний час відсутня зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації стосовно вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі 101 та 201. 
Позивач зауважує, що з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ТОВ «Басарі» здійснило відчуження 1/10000 частки об`єкта нерухомого майна – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м., на користь ДП «Компроміс» згідно із договором купівлі-продажу від 18.03.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 115.
З посиланням на приписи статей 203 та 215 ЦК України позивач зазначає, що на момент укладання Договору між ТОВ «Басарі» та ДП «Компроміс» була чинною постанова Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р. по справі №916/457/15-г, якою було визнано незаконними та скасовано первинний правовстановлюючий документ на приміщення 201, а саме свідоцтво про право власності від 04.09.2014 року за №26417340 у зв`язку з чим незаконним є похідне свідоцтво про право власності від 02.09.2015р. за №43163736.
Крім того, як зазначає позивач на момент укладання оспорюваного Договору купівлі-продажу вже був прийнятий наказу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14.03.2016 року № 132 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації..
Отже, на переконання позивача з урахуванням висновків викладених у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р. по справі №916/457/15-г, ТОВ «Басарі» на момент укладання Договору та відчуження майна не було власником та не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності щодо вчинення таких дій, з урахуванням відповідний договорі має бути визнаний судом недійсним. 
Крім того, як зазначає позивач, виходячи з актуальної практики Верховного Суду, з метою забезпечення повного та ефективного захисту прав та інтересів територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради необхідним є також з`явлення вимог щодо зобов`язання ТОВ «Басарі», ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м. та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Басарі», Дочірнє підприємство «Компроміс» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. 
Також позивач наголошує, що згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 року у справі № 916/675/15, від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18. 
Отже, на переконання позивача враховуючи вищенаведені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, саме по собі існування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкритих розділів щодо спірних об`єктів нерухомості та державна реєстрація щодо них не є підставою виникнення та існування права власності у відповідачів на вказане майно, яке є самочинним будівництвом, право власності на яке не могло виникнути в силу закону, що вже підтверджено в судовому порядку. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. 
На переконання позивача з урахуванням положень ч.2 ст.13, ч.7 ст. 14, абз.2 ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у даній справі судовим рішенням необхідно вирішувати питання щодо припинення речових прав на спірні об`єкти нерухомого майна, щодо яких закриватиметься розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Позивач також зазначає, що в підстави позову покладено те, що спірні об`єкти є самочинним будівництвом, що порушує права Одеської міської ради як власника земельної ділянки комунальної власності, на якій такі об`єкти побудовані. 
При цьому, як вказує позивач, позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 376 ЦК України, ст. 152 ЗК України. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Позивач наголошує, що Одеським апеляційним господарським судом у постанові від 19.01.2016 року, залишеній без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016 року у справі № 916/457/15-г, встановлено, що належних доказів, які б свідчили про те, що при здійсненні самочинного будівництва забудовником були дотримані всі сучасні будівельні норми, правила і технології будівництва та цей об`єкт нерухомості не несе в собі загрози для навколишнього середовища і громадян, позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься. Станом на сьогодні у даній справі № 916/1094/16 такі докази також відсутні. 
Отже посилаючись на вищенаведені обставини, Одеська міська рада звернулась до суду з відповідним позовом за захистом порушеного права. 
Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів” є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р.).
В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є принцип верховенства права.
Як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
В силу частини першої статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19), а право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), відтак суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
У справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Неналежність або неефективність обраного позивачем способу захисту права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.
Так, звертаючись з відповідним позовом до суду Одеська міська рада вказує, що зазначений позов направлено на захист інтересів територіальної громади, як власника незаконно забудованої земельної ділянки, незаконність забудови якої встановлено у постанові від 19.01.2016р. залишеній без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016р. у справі №916/457/15-г.
Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 6 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55)). Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункти 63, 89), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (пункт 119), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з приписами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В силу статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.
Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 15.11.2023 року у справі №916/1174/22 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що ст. 376 Цивільного кодексу України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.
Так, знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника, істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18).
Відтак, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.
Разом із цим, сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду, не слід розглядати як окреме відносно факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду вказала, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим ст. 376 Цивільного кодексу України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово нагадувала, що, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).
Крім того, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).
У певних випадках спосіб захисту імперативно «прив`язаний» до певного складу правопорушення. У таких випадках можна стверджувати, що спосіб захисту визначений законом (встановлений законом), тобто термін «встановлений законом» означає не просто те, що він названий в законі (наприклад, є в переліку ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України), а те, що спосіб захисту за його змістом кореспондує конкретному правопорушенню. У цих випадках положення ч. 1 ст. 5 ГПК України (аналогічне - у частині першій статті 5 ЦПК України) вимагає, щоб суд застосував саме такий спосіб захисту.
Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені ст. 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.
Відповідно ч. 3-5 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного ст. 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Проте, спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто, цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 року у справі №915/1439/21, застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна. Визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом (такі висновки викладено в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі № 442/302/17 та від 02.06.2021 у справі № 509/11/17 відповідно)
Верховний Суд у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 753/5575/20 (провадження № 61-144св23) зазначив, що визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна самостійного значення для позивача не має, оскільки не приведе до звільнення земельної ділянки, а є необхідність нового звернення до суду, тому не є ефективними способами захисту прав. З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23) визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу не відновить прав Одеської міської ради. 
Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 522/18134/20 (провадження № 61-13136св24) зазначив, що належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
Отже, за змістом наведених висновків вимоги про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, та визнання недійсним договору купівлі-продажу, є неналежним способом захисту.
Вказані висновки є застосовними до спірних правовідносин з огляду на предмет та підстави позовних вимог та на твердження позивача про те, що спірні приміщення мають характер самочинних.
Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 904/4339/21, від 05 червня 2024 року у справі № 521/13158/19, від 23 квітня 2024 року у справі № 904/994/22, від 19 березня 2024 року у справі № 915/1439/21, від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16, від 20 січня 2021 року у справі № 442/302/17.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16 (пункт 77), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 148)).
Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову в частині вимог про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, та визнання недійсним договору купівлі-продажу з підстав неправильності та неефективності обраного позивачем способу захисту.
При цьому, беручи до уваги те, що заявлені Одеською міською радою у цій справі позовні вимоги не відповідають належним та ефективним способам захисту, останні, відповідно, не підлягають і розгляду по суті, адже обрання неналежного способу захисту вже є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.
Даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.12.2020 у справі №5017/1221/2012 та від 18.05.2022 у справі №914/1191/20.
При цьому, суд зазначає, що відмовляючи у позові через неналежний спосіб захисту суд має утриматися від встановлення фактів та надання правових оцінок, які створять преюдицію для сторін конфлікту у разі звернення з іншим позовом (постанови Верховного Суду від 11.09.2025 у справі №916/4532/24, від 13.06.2024 у справі №924/620/23 та від 07.02.2024 у справі №925/1368/22).
Щодо позовних вимоги про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Басарі», ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м. та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Басарі», Дочірнє підприємство «Компроміс» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. суд зазначає наступне. 
Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
При цьому, за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19(провадження № 61-18648св20), постанові Верховного суду у складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2024р. у справі №924/38994/20
Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31.05.2021р. у справі № 320/1889/17-ц.
Так, відповідно до висновку експерта №816 судової будівельної експертизи по справі №916/1094/16 від 03.09.2025р розробленої на замовлення відповідача, вбачається, що Технічна можливість приведення земельної ділянки розташованої за адресою: Одеська область, м. Одеса, площа Грецька, 1-А до попереднього стану шляхом знесення вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, а саме: приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м та приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. відсутня, т.я. проведення демонтажних робіт та наслідки викликані такими роботами можуть призвести до зміни гідрогеологічних умов, зміни ступеню обводненості ґрунтів внаслідок зміни величини інфільтрації атмосферних опадів у ґрунт, а також через коливання (підйом або зниження) рівня ґрунтових вод, зміни цілісності ґрунту та цілісності оточуючої забудови під вібраційним впливом будівельної техніки при їх проведенні. Викликані деформації основи оточуючої території можуть вплинути на стабільність прилеглих ділянок та активізувати призупинені зсуви. Крім того, частина конструкцій зведених при будівництві об`єкта дослідження виконують функцію несучих та огороджуючих конструкцій сусідньої будівлі «Зірка Еллади» за адресою: пров. Івана Луценко (Віце-Адмірала Жукова,17/19), де розташований магазин «Цитрус».
Тож, враховуючи специфіку розташування приміщені, приймаючи до уваги той факт, що знесення підземних споруд — це комплекс робіт, що включає демонтаж фундаментів, підвалів, інженерних мереж, засипку котлованів та ущільнення ґрунту для звільнення ділянки та враховуючи висновки експерти, знесення спірних об`єктів призведе що суттєвої зміни фізико-механічних властивостей ґрунтів та стійкість споруд, та як підсумок настання вкрай негативних наслідків в тому числі для оточуючих/сусідніх будівель та споруд розташованих на Грецькій прощі. 
Отже, суд зазначає, що застосування до відповідачів зобов`язання щодо знесення вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі 101, 201 за адресою: м. Одеса, площа Грецька 1-А є передчасним та не співмірним заходом, оскільки позивачем не використано всі передбачені законодавством України заходи, з урахуванням чого позовні вимоги щодо зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Басарі», Дурача Сергія Вікторовича звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м. та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Басарі», Дочірнє підприємство «Компроміс» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м. задоволенню не підлягають. 
Посилання Одеської міської ради, що відповідний Висновок підлягає відхиленню як такий, відомості якого не ґрунтуються на матеріалах справи, а також він не відповідає законодавству та не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, суд до уваги не приймає, оскільки відповідний Висновок складено судовий експертом, який відповідно до ст.ст.384, 385 КК України був попереджений про кримінальну відповідальність, а також позивачем жодним чином не спростовано висновки викладені в ньому на стадії підготовчого провадження. 
При цьому, посилання позивача на той факт, що зміст Висновку стосується виключного питання можливого виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову суд оцінює критично, оскільки обов`язковість судового рішення закріплена у законодавстві України як одна з основних засад (принципів) судочинства загалом і господарського судочинства зокрема (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 5 частини третьої статті 2), є однією з засад організації судової влади відповідно до статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів"; за змістом норм частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України виконання судового рішення у визначеному законом порядку забезпечується державою і контролюється судом. Виконання судового рішення необхідно розглядати як одну з стадій судового процесу.
В даному випадку, з урахуванням обставин наведених вище, задоволення позову в заявлений позивачем спосіб є неможливим, оскільки призведе до неминучих вкрай негативних наслідків для всієї території на якій розташовані спірні об`єкти, та як наслідок невиконання рішення суду та необхідність заінтересованої особи у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту порушеного права.
При цьому, посилання Одеської міської ради на те, що заявлений позивачем спосіб є єдиним можливим способом захисту порушеного права суд оцінює критично, оскільки з урахуванням відомостей, які містяться в реєстраційній справі, копія якої наявна в матеріалах справи №916/1094/16, в рамках справи №916/457/15г вирішено спір за іншим об`єктом нерухомого майна, ніж у даній справі. 
Більш того, суд зазначає, що Рішенням 18-ї позачергової сесії Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО №18EXT.COM.5.2 24-25 січня 2023 року об`єкт «Історичний центр Одеси» за прискореною процедурою внесено до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО та до Списку всесвітньої спадщини під загрозою. Уся територія площі Грецької у м. Одесі, також усі суміжні вулиці, будинки, споруди віднесені безпосередньо до об`єкта «Історичний центр Одеси».
Статтею 37-2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» перебачено, що об`єкт всесвітньої спадщини має правовий статус пам`ятки національного значення з урахуванням особливостей, встановлених Конвенцією про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини (ратифікована Указом Президії Верховної Ради № 6673-ХІ від 04.10.1988 року), цим Законом і планом управління об`єктом всесвітньої спадщини. 
Межі території об`єкта всесвітньої спадщини і його буферної зони позначаються відповідними знаками, форма та порядок встановлення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Межі території об`єкта всесвітньої спадщини визначаються в номінаційному досьє. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, протягом місяця з дня включення об`єкта культурної спадщини до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО забезпечує передачу відомостей про встановлені межі об`єкта всесвітньої спадщини для внесення до Державного земельного кадастру та до органу, відповідального за ведення містобудівного кадастру, як відомості про обмеження у використанні земель. Режими використання об`єкта всесвітньої спадщини визначаються науково-проектною (науково-дослідною) документацією з визначення режимів використання об`єкта всесвітньої спадщини, що складається за результатами проведених досліджень та затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Проведенню містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні передує інформування Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Рекомендації Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО щодо проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні є обов`язковими для виконання при проведенні таких робіт.
Поряд з цим, заявляючи вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва на території площі Грецької в м. Одесі, з урахуванням того що відповідне рішення має бути виконано, позивачем на надано відомості щодо інформування Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО про можливе проведення архітектурних, ландшафтних перетворень та шляхових, земляних робіт на Грецькій площі, як і Рекомендації Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, які є обов`язковими у даному випадку. 
При цьому суд зазначає, що наявність відповідних відомостей/рекомендацій на стадії розгляду справи є необхідним з огляду на специфіку розташування спірних об`єктів та як зазначено вище, настання негативних наслідків для історичного центру м. Одеси.
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Інші посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.
При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради в повному обсязі.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.
Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2016р. (суддя Малярчук І.А) заяву Одеської міської ради від 20.05.2016р. за вх.№2-2714/16 про забезпечення позову, обґрунтування якої викладено у заяві від 25.04.2016р. за вх.№2-2229/16 про вжиття заходів до забезпечення позову було задоволено, заборонено відповідним уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька,1-А, приміщення 101; заборонено відповідним уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна – вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 1-А, приміщення 201. 
Враховуючи відмову у задоволенні заявленого Одеською міською радою позову суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2016р. у справі №916/1094/16.
Керуючись ст.ст. 129, 145, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 
УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову Одеської міської ради (65004, м.Одеса, пл.Думська,1) до Юридичного департаменту Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл.Думська, 1), Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі” (65007, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), Дочірнього підприємства „Компроміс” (65007, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - відмовити повністю. 
2. Судові витрати покласти на Одеську міську раду (65004, м.Одеса, пл.Думська,1)
3. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.05.2016р. у справі №916/1094/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено 23 квітня 2026 р.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Г.Є. Смелянець 

Суддя   С.В. Нікітенко