ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2329/26 Справа № 183/1961/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідачеві відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.
Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачеві обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. 
У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим, станом на 22 січня 2025 року у відповідача утворилась заборгованість за наданим кредитом у розмірі 161 848,49 грн, яка складається з: 161 848,49 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). 
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 161 848,49 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Заочним рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13 березня 2018 року, яка утворилась станом на 22 січня 2025 року у розмірі 161 848 гривень 49 копійок, та в цілому складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 гривень 00 копійок.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2025 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.06.2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 13 березня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «monobank», на підставі якої відповідачеві відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок /а.с.23/. 
Зазначена анкета-заява до Договору про надання банківських послуг не містить електронного підпису відповідача.
Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови /а.с.24-41/.
На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
До позовної заяви банком надано розрахунок заборгованості відповідача, який містить відомості та свідчить про використання відповідачем платіжної картки, суми наявних на ній коштів, здійснення платежів по погашенню боргу.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що отримавши кредитні грошові кошти, відповідач належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого позивачем, станом на 22.01.2025 року нарахована заборгованість в розмірі 161848,49 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку в повному обсязі з огляду на наступне.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
У позовній заяві АТ «Універсал Банк» вказував на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.
Судом першої інстанції дані обставини були належним чином враховані.
З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Універсал Банк» й заповнив та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.
Таким чином, вказане спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач не довів належними і допустимими доказами факту укладення кредитного договору на умовах, вказаних у позовній заяві.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем було надано достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову АТ «Універсал Банк», оскільки позивачем надано належні та допустимі докази укладання між сторонами 13.03.2018 року кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
При цьому відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту клієнту ОСОБА_1 згідно із умовами кредитного договору від 13.03.3018 року було відкрито банківський рахунок за банківською кредитною карткою № НОМЕР_1 і в період користування вказаною кредитною карткою користувачем змінювався кредитний ліміт: 14.03.2018року в 15:18 у розмірі 30000 грн; 21.11.2018 року в 14:13 в розмірі 35000 грн; 10.10.2019 року в 17:27 в розмірі 80000 грн (а.с.22 ).
Із довідки про наявність рахунку виданої АТ «Універсал банк» 22.01.2025року вбачається на ім`я ОСОБА_1 , банком була видана - чорна картка «монобанк» № НОМЕР_1 із строком активної дії до 09/24 (а.с. 21).
Із виписки по банківській кредитній картці вбачається, що відповідач у даній справі користувався наданими позивачем йому кредитними коштами, а також відповідно повертав отримані у кредит кошти. Разом із тим, останній не заперечуючи фактів отримання відповідачем грошових коштів та їх сплату категорично не погоджується із тим, що позивач як кредитор без відповідних погоджених умов Договору зарахував частину сплачених відповідачем грошових коштів на погашення відсотків таким чином не правомірно збільшив заборгованість по тілу кредиту на вище вказану суму.
Позивач в своїм додаткових поясненнях наданих до суду також погодився із вказаними доводами про нарахування процентів за вище вказаним договором по кредитній картці від 13.03.2018року укладеного із відповідачем та підтвердив, що банком було списано за період із 30.04.2018 року по 31.05.2023 року відсотки у розмірі 142 224,28 грн . При цьому такі дії він вважав законними, оскільки на його переконання сплата відповідачкою процентів за користування кредитом, передбачена Розділу ІІ «Умов і правил обслуговування» .
Однак колегія суддів із вказаними доводами представника позивача не погоджується, оскільки в самій «Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг» не зазначено ні розмір, ні порядок сплати позичальником процентів, а надані позивачем до суду «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobak|Universal Bank» та паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача, що спростовує доводи позивача про узгоджений порядок сплати процентів.
Чинним законодавством на позивача покладено обов`язок довести погодження між ним та позичальником усіх умов договору, і відповідно, виникнення у нього права на нарахування на підставі цих умов заборгованості.
Факт використання кредитних коштів, часткове погашення заборгованості не свідчать про те, що відповідач погодився на нарахування відсотків, у порядку, який передбачений Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobak|Universal Bank», та на якому наполягав позивач у позовній заяві.
03 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 342/180/17, в якій зробила висновок про те, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг надає кредитору можливість додавати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. А, отже, для того, щоб Умови та правила банку були застосовані необхідно, щоб вони містили підпис позичальника.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що у анкеті-заяві відповідача відсутні відомості про погодження відсотків за користування кредитними коштами, а саме: їх розмір і порядок нарахування, тобто, сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення відсотків.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Колегія суддів враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
Оскільки із виписки наданої позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог вбачається, що відповідач користувався послугами, які йому надав позивач і за вказаний період ним було витрачено 619 866,20 грн, та за цей же період ним було внесено на картковий рахунок суму в розмірі 458 017,71 грн, тому сума заборгованості згідно даної довідки складає 161 848,49 грн.
Колегія суддів, враховуючи вищезазначене, доходить висновку, що вказана позивачем сума заборгованості по тілу кредиту повинна бути зменшена на розмір незаконно утриманих Банком процентів – 142 224,28 грн , та повинна складати 19 624,21 грн (161 848,49 — 142 224,28 ).
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 19 624,21 грн. В іншій частині вимог необхідно відмовити позивачу у справі у зв`язку із не доведеністю.
Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Оскільки суд апеляційної інстанції за результатом розгляду апеляційної скарги зменшив розмір задоволених позовних вимог банку, тобто задовольнив позовні вимоги на 12.12%, а також враховуючи, що апеляційну скаргу було задоволено на 87,88%, то до перерозподілу підлягають судові витрати.
Таким чином, враховуючи, що банк сплатив за подачу позовної заяви судовий збір у розмірі 3 028 грн, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 367 грн (49%).
Оскільки ОСОБА_1 сплатив за подачу апеляційної скарги 3633,06 грн судового збору, а апеляційну скаргу було задоволено на 87.88%, то до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 3192,7 грн .
Враховуючи взаємозалік сум судового збору, з позивача АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2825,7 грн .
З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Заочне рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13 березня 2018 року у розмірі 19 624,21 грн
В іншій частині позову Акціонерному товариству «Універсал Банк» відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь  ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2825,7 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 27 березня 2026 року.
Судді: