КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року м. Київ справа №320/18486/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 	
до	ІНФОРМАЦІЯ_1 	
про	визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.,	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) через систему «Електронний Суд» звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України);
зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 провести службове розслідування за фактом отримання поранення ОСОБА_1 , під час несення військової служби.
зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 01.03.2022р. під час виконання службових обов`язків в смт. Бородянка, поблизу перехрестя з круговим рухом Варшавської траси, під час проведення ураження колони автомобільної техніки ворога, в наслідок ворожих пострілів з автомата у відповідь, отримав поранення лівої пахової області, і як наслідок розрив уретри, однак відповідач протиправно не провів службове розслідування, щодо обставин отримання травми та не видав довідку про обставини травми.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2025р. відкрито провадження у справі №320/18486/25, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою суд витребував від відповідача: заяву від 03.01.2025 року разом із усіма документами, поданими адвокатом Кравченя Л.А. в інтересах ОСОБА_2 ; всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті спірного рішення, вчинення бездіяльності/дій.
Відповідач правом подання відзиву до суду на позовну заяву не скористався.
27.08.2025р., 14.01.2026р., представником позивача через систему «Електронний суд» подані клопотання про прискорення розгляду справи.
З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВС Т А Н О В И В:
Наказом №39 від 24.02.2022р. (по стройовій частині), виданим начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу на посаду стрільця другого відділення першого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час виконання службових обов`язків, 01.03.2022 року в смт. Бородянка, поблизу перехрестя з круговим рухом Варшавської траси, під час проведення ураження колони автомобільної техніки ворога, внаслідок ворожих пострілів з автомата у відповідь, отримав поранення лівої пахової області, і , як наслідок, розрив уретри.
Зазначена подія підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4/125, згідно якої в приймальне відділення КП «Бородянська районна лікарня» був евакуйований позивач, якому було поставлено діагноз «Вогнепальне поранення. Розрив уретри. Рана лівої пахової ділянки».
За розпорядженням командира частини від 05.04.2022р. №ІІ/3/464, позивач направлений на медичний огляд ВЛК для визначення ступеня придатності до проходження військової служби. За результатами проведеної ВЛК та у відповідності до Свідоцтва про хворобу №174-х від 19.04.2022р. на підставі ст.77-а графи ІІ Розкладу хвороб, позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Також, позивача визнано інвалідом ІІ групи та констатовано причинний зв`язок між захворюванням та проходженням військової служби.
Представником позивача, 03.01.2025р. на адресу відповідача направлено заяву №03.01./25 про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку №5 до Положення про військово - лікарську експертизу у Збройних Силах України.
Листом від 19.02.2025р. №7/947, відповідач повідомив, що службове розслідування за даним фактом не проводилося та у зв`язку із тим, що поранення позивача сталося три роки тому, особи, які були безпосередніми командирами вже не проходять службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розпорядженні відповідача відсутні відповідні документи, а тому надати таку довідку немає можливості.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачі довідки про обставини травми, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Згідно частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації з 05.30 год. 24.02.2022 року був введений воєнний стан, який діє дотепер.
Службове розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі і не поширює свою дію на розслідування випадків отримання військовослужбовцями травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби чи обов`язків із захисту Батьківщини визначені Порядком проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).
Пунктом 1 розділу II вказаного Порядку передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку №608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Згідно з пунктом 1 розділу III Порядку №608, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Пунктом 13 розділу III Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Пунктами 1-4, 6 розділу V даного Порядку установлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відносини щодо розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями, ведення їх обліку та оформлення відповідних актів на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289 (далі - Інструкція №332).
За пунктом 1 розділу І Інструкції № 332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Згідно з пунктом 2 розділу II Інструкції №332, про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.
У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості
- невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Пункт 1 розділу ІІ Інструкції №332 передбачає, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).
Пункт 10 розділу ІІ Інструкції №332 встановлює обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, зокрема, виконання військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції №332 (у системному зв`язку з пунктом 1 розділу ІІІ), комісія з розслідування зобов`язана за результатами розслідування скласти акт проведення розслідування нещасного випадку за формою НВ-2 та акт про нещасний випадок під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 у разі, якщо нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і подати їх командиру військової частини на затвердження.
Пунктом 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі- Положення №402), передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми та її наслідків приймається відповідно до висновків, зазначених у довідці про обставини травми або в актах за формою НВ-2, НВ-3.
З Інструкції №332 та Положення №402 також вбачається, що на підставі наказу командира військової частини за результатами розслідування нещасного випадку складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках, один з яких подається до ВЛК, а другий зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Отже, суд виходить з того, що обов`язок призначити та провести розслідування нещасного випадку, що спричинив тяжку травму військовослужбовця, та оформити відповідні акти і довідку, покладається на командира військової частини законом, а не залежить від його дискреційного розсуду.
При цьому, суд зазначає про обов`язковість проведення службового (спеціального) розслідування в разі виникнення обставин, визначених пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції №332, зокрема, при отриманні військовослужбовцем тяжкої травми, та з обов`язку командира військової частини за результатами такого розслідування забезпечити складання актів НВ-2, НВ-3 і видачу довідки про обставини травми.
Наявна в матеріалах справи медична документація позивача, яка фіксує наслідки травми її орієнтовну дату, має належну доказову силу, і повинна враховуватися при вирішенні питання про призначення службового розслідування.
Зокрема, виписні експертизи та довідка ВЛК Центральної військово-лікарської комісії ЗС України є належними письмовими доказами, що містять діагноз, датою травми вказано 01.03.2022 року, травма прямо кваліфікована ВЛК як пов`язана з проходженням військової служби.
При цьому, із матеріалів справи вбачається, що сам відповідач не заперечує факту проходження позивачем військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 в період, коли позивач отримав травму, а також того, що позивач виконував завдання пов`язані з військовою службою.
За таких обставин і правових підстав, суд дійшов висновку, про зобов`язання відповідача провести службове розслідування за фактом отримання поранення ОСОБА_1 під час несення військової служби.
Щодо вимоги визнати протиправною бездіяльність щодо невидачі довідки та зобов`язання відповідача видати довідку про обставини травми позивача, суд зазначає: довідка про обставини травми оформлюється на підставі наказу командира військової частини за результатами службового розслідування, у якому надано оцінку обставинам події; у матеріалах справи відсутні акти службового розслідування та відповідний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому питання про безпосередню видачу довідки є похідним від результатів майбутнього розслідування; суд не може підмінити собою начальника та комісію з розслідування в частині встановлення фактичних обставин травмування, притягнення (чи ні) військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначення наявності чи відсутності зв`язку травми з виконанням обов`язків військової служби.
З огляду на це, позовна вимога про пряме зобов`язання відповідача видати довідку про обставини травми у конкретній редакції є передчасною і не може бути задоволена в заявленому вигляді.
Водночас, щодо інших доводів сторін, суд зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9, 13, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» і доказів понесення ним інших витрат суду не надано, тому виходячи з положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 провести службове розслідування за фактом отримання поранення ОСОБА_1 , під час несення військової служби.
3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
4. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.