КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року м. Київ № 320/15579/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПАВЕР» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "Т-ПАВЕР" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2023 № 510480410.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки підставою для зменшення суми єдиного податку в уточнюючій декларації за грудень 2022 року стало фактичне повернення авансового платежу покупцю у сумі 880 000 грн у зв`язку з розірванням договору. Позивач стверджує, що заповнював уточнюючу декларацію відповідно до рекомендацій податкового інспектора, відтак висновки контролюючого органу є безпідставними.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем до суду направлено відзив на позов, в якому зазначено, що за результатами камеральної перевірки виявлено невідповідність задекларованих показників. Позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що в уточнюючій декларації позивач не змінив обсяг доходу, що робить безпідставним відображення суми до зменшення у розділі.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
20.06.2023 року ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку уточнюючої декларації позивача за грудень 2022 року (№ 9311302864 від 24.05.2023).
Актом перевірки № 45180/5/26-15-04-10-03/44756081 від 20.06.2023 встановлено заниження суми податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб (КБК 18050300) на 17 600,00 грн, оскільки зазначена ТОВ «Т-ПАВЕР» сума податку в уточнюючій податковій декларації реєстраційний № 9311302864 від 24.05.2023 за грудень 2022 року є нижчою, ніж визначено за результатами камеральної перевірки.
На підставі акта відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 510480410 від 27.07.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 17 600,00 грн за основним платежем та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 400,00 грн.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс.
Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях платника.
Предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні" від 01.12.2022 №2811-XI (далі – Закон №2811-ХІ).
Тобто, камеральна перевірка - це перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, відповідно до пп.75.1.1 ПК України зі змінами та доповненнями.
Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 123.1 статті 123 ПК України визначено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку з використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або заниженого від`ємного значення суми податку на додану вартість, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Водночас, відповідно до п. 123.2 ст. 123 ПК України, діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання.
Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд зазначає, що специфіка камеральної перевірки полягає у дослідженні саме формальних та арифметичних показників звітності. 
У ході перевірки встановлено, що позивач в уточнюючій декларації № 9311302864 у розділі I «Розрахунок податкових зобов`язань» вказав обсяг доходу та суму податку в тих самих розмірах, що і в основній декларації (9 648 600 грн та 192 972 грн відповідно).
При цьому позивач відобразив суму 17 600 грн як "суму до зменшення" у розділі III. Оскільки сума податку є похідною від обсягу доходу, її зменшення в декларації без одночасного коригування об`єкта оподаткування (обсягу доходу) у відповідному розділі є методологічно неправильним та створює арифметичну суперечність у звітності.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про фактичне повернення авансу та наявність первинних документів (банківських виписок), оскільки вони не спростовують висновків камеральної перевірки, в межах якої перевірялися відомості з декларації, а не первинних документів. Позивач як платник податку мав обов`язок правильно відобразити господарську подію у звітності. Невідповідність між розділами I та III декларації є достатньою підставою для висновку про заниження податкового зобов`язання.
Стосовно посилань позивача на вказівки податкового інспектора суд також відхиляє, оскільки усні консультації не звільняють платника від обов`язку дотримання встановленого порядку звітування.
Суд, також зазначає, що позивач у позовній заяві хоча і наголошує на відсутності вини, посилаючись на консультації інспектора, проте не надає обґрунтованих заперечень щодо кваліфікації його дій як умисних у контексті невідповідності заповнених розділів декларації.
Окремо суд звертає увагу на те, що позивач жодним чином не заперечує щодо визначеної відповідачем суми штрафних санкцій. 
Така позиція позивача свідчить про фактичне прийняття сторони відповідача в частині правомірності застосування норм статті 123 ПК України щодо розміру фінансової відповідальності за встановлене порушення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 27.07.2023 № 510480410.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.
Належних та достатніх доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано.
Інші доводи учасників справи не спростовують вищенаведених висновків суду.
Враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, положення ст. ст. 139, 143 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.