Справа № 683/1450/20  
1-кп/683/8/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Старокостянтинівський районний суд 
Хмельницької області
 
в складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 
з участю
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
сторін кримінального провадження: 
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 
потерпілого ОСОБА_11 
обвинуваченого ОСОБА_12 
захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Старокостянтинові Хмельницької області об`єднані кримінальні провадження, відомості про які внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017240000000068 від 22 березня 2017 року та за №12016240010002417 від 21 квітня 2016 року по обвинуваченню 
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Хмельницький Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, утриманців немає, офіційно не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , судимий вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 1998 року за ч. 2 ст. 143 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, 05 липня 2000 року звільнений Ізяславською ВК Хмельницької області від відбування покарання на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 11 травня 2000 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

 
Обвинувачений ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_16 , який вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2024 року засуджений за даний злочин, дізнавшись про наміри потерпілого ОСОБА_11 працевлаштуватись на посаду генерального директора Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо», умисно, діючи з корисливих мотивів та маючи на меті власне безпідставне збагачення та особисту вигоду у відносинах з потерпілим ОСОБА_11 , як з потенційним керівником підприємства, пообіцяв вплинути на громадських активістів, щоб вони не чинили штучних перешкод для його призначення на посаду та подальшого перебування на ній. Домовившись з цього питання із ОСОБА_16 , якого він знав по громадській діяльності, була погоджена спільна зустріч з ОСОБА_11 . Під час неодноразових спільних зустрічей ОСОБА_12 та ОСОБА_16 обговорювали з ОСОБА_11 питання проходження ним конкурсу на зайняття посади та його подальшу роботу на посаді, гарантування відсутності впливу громадських активістів у випадку співпраці із ними і навпаки, способи та місце передачі грошових коштів через запропоновану ОСОБА_12 перукарню. 
Так, 25 березня 2017 року під час зустрічі ОСОБА_16 та ОСОБА_12 із потерпілим ОСОБА_11 у приміщенні кафе «Крила» по вул. Гагаріна, 5 м. Хмельницького Хмельницької області ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , шляхом обману, під приводом сприяння пообіцяли потерпілому, що громадські активісти вже не чинили йому перешкод при призначенні на посаду і не будуть чинити штучних перешкод для його подальшого перебування на ній, заволоділи грошовими коштами у розмірі 600 доларів США, що становило 16274 грн 74 коп згідно офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, які ОСОБА_11 передав 27 березня 2017 року ОСОБА_12 в приміщенні комунального підприємства «Облпаливо», розташованого по вул. Григорія Сковороди, 10/2 м. Хмельницький Хмельницька область.
Крім того обвинувачений ОСОБА_12 18 березня 2016 року о 12 год 14 хв за попередньою змовою із групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, перебуваючи в громадському місці, а саме в залі судових засідань №4 Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницький Хмельницької області, перед судовим засіданням та під час відкриття судового засідання під головуванням судді ОСОБА_17 у цивільній справі №686/23995/15-ц за позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації, де він був відповідачем, з мотиву явної неповаги до загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку та перешкодити судовому розгляду, з метою самоутвердитись за рахунок учасників цивільної справи, інших осіб та приниження авторитету судових органів України в особі судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 , як посадової особи, наділеної у встановленому законом порядку повноваженнями щодо здійснення правосуддя, який був одягнений у мантію із нагрудним знаком судді, що є атрибутами та символами судової влади, вчинив хуліганські дії під приводом з`ясувати хто і чому його викликав в судове засідання вимагав у головуючого судді пред`явити підтверджуючі документи для встановлення його особи, перевірки його повноважень на здійснення правосуддя та перевірки правомочності здійснення правосуддя Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за даною адресою, діючи умисно, бажаючи продемонструвати своє домінування та протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в суді та етичними нормами, не реагуючи на неодноразові вимоги головуючого судді, працівників суду, учасників справи та сторонніх осіб про припинення протиправних дій, безпричинно протягом тривалого часу в присутності великої кількості громадян і під відеозапис присутніх осіб називав головуючого суддю ОСОБА_17 «самозванцем», «особою в чорному платті», викрикував, що «Хмельницького міськрайонного суду не існує», тим самим ставив під сумнів авторитет судді та судової гілки влади.
Через неможливість здійснення судового розгляду за таких обставин, головуючий суддя ОСОБА_17 вимушено відклав розгляд цивільної справи на іншу дату. Після того як суддя встав із-за суддівського столу та направився до виходу із зали судових засідань №4, ОСОБА_12 надав вказівку невстановленим досудовим розслідуванням особам зупинити суддю та не дати можливості йому вийти, яку останні виконали, ставши у проході вхідних дверей, тим самим не випускали суддю ОСОБА_17 із зали судових засідань №4. 
ОСОБА_12 продовжував утримувати головуючого суддю ОСОБА_17 в залі судового засідання, не надаючи можливості вийти, називав «самозванцем», «особою в чорному платті», викрикував, що «Хмельницького міськрайонного суду не існує», сів у суддівське крісло, заявляючи, що він є «суддя», зателефонувавши за номером 102, викликав працівників поліції до судді, звинувачуючи його у захопленні владних повноважень.
Таким чином, ОСОБА_12 своїми умисними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненою за попередньою змовою із групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в результаті чого було тимчасово порушено нормальну діяльність Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницький Хмельницької області, оскільки було відкладено судовий розгляд по цивільній справі №686/23995/15-ц за позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації, а судовий розгляд іншої цивільної справи №686/5113/15-ц за позовом Управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_19 про стягнення надміру виплаченої пенсії (головуючий суддя ОСОБА_20 ), передбачений цього ж дня на 12 год 15 хв у залі судових засідань №4 в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецькій, 117 у м. Хмельницькому Хмельницької області був розпочатий із запізненням на 15 хвилин, тобто о 12 годині 30 хвилин.
Своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.
Крім того обвинувачений ОСОБА_12 13 квітня 2016 року о 15 год 38 хв за попередньою змовою із групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, перебуваючи в громадському місці, а саме в залі судових засідань №4 Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницький Хмельницької області, під час відкриття судового засідання під головуванням судді ОСОБА_17 у цивільній справі №686/23995/15-ц за позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації, де він був відповідачем, з мотиву явної неповаги до загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку та перешкодити судовому розгляду, з метою самоутвердитись за рахунок учасників цивільної справи, інших осіб та приниження авторитету судових органів України в особі судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 , як посадової особи, наділеної у встановленому законом порядку повноваженнями щодо здійснення правосуддя, який був одягнений у мантію із нагрудним знаком судді, що є атрибутами та символами судової влади, повторно вчинив хуліганські дії під приводом з`ясувати хто і чому його викликав в судове засідання вимагав у головуючого судді пред`явити підтверджуючі документи для встановлення його особи, перевірки його повноважень на здійснення правосуддя та перевірки правомочності здійснення правосуддя Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за даною адресою, діючи умисно, бажаючи продемонструвати своє домінування та протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в суді та етичними нормами, не реагуючи на неодноразові вимоги головуючого судді, працівників суду, учасників справи та сторонніх осіб про припинення протиправних дій, безпричинно протягом тривалого часу в присутності великої кількості громадян і під відеозапис присутніх осіб повторно вимагав у головуючого судді ОСОБА_17 пред`явити службове посвідчення, погрожував, що його буде «ув`язнено» та викрикував, що «Хмельницького міськрайонного суду не існує», тим самим ставив під сумнів авторитет судді та судової гілки влади.
Оскільки ОСОБА_12 не припиняв хуліганські дії, на неодноразові звернення головуючого судді та працівників суду, які знаходилися разом із суддею у залі судових засідань №4 припинити втручання в діяльність суду та не перешкоджати виконанню ними службових обов`язків не реагував, здійснювати судовий розгляд за таких обставин було неможливо, тому головуючий суддя ОСОБА_17 повторно вимушено відклав розгляд цивільної справи на іншу дату. Після того як суддя встав із-за суддівського столу та направився до виходу із зали судових засідань №4, ОСОБА_12 повторно надав вказівку невстановленим досудовим розслідуванням особам зупинити суддю та не дати можливості йому вийти, пояснюючи це «громадським затриманням», яку останні виконали, ставши у проході вхідних дверей, тим самим не випускали суддю ОСОБА_17 із зали судових засідань №4. 
Таким чином, ОСОБА_12 своїми умисними діями повторно вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненою за попередньою змовою із групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в результаті чого було повторно тимчасово порушено нормальну діяльність Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницький Хмельницької області, оскільки було відкладено судовий розгляд по цивільній справі №686/23995/15-ц за позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації, а судовий розгляд інших справ, зокрема, цивільної справи №686/23358/15-ц за позовом ОСОБА_21 , ОСОБА_22 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки (головуючий суддя ОСОБА_20 ), слухання якої було визначено цього ж дня о 16 год 30 хв у залі судових засідань №4 в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецькій, 117 у м. Хмельницькому Хмельницької області було розпочато із запізненням на 40 хв, а саме о 17 год 10 хв, а також цивільної справи №686/24710/15-ц за позовом ОСОБА_23 до ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , за участю заінтересованої особи: ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про визнання права власності на кооперативну квартиру (головуючий суддя ОСОБА_20 ), слухання якої було призначено цього ж дня на 16 год 00 хв у залі судових засідань №4 в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецькій, 117 у м. Хмельницькому Хмельницької області було розпочато із запізненням на 45 хвилин, тобто о 16 годині 45 хвилин.
Своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 заперечив кваліфікацію його дій, як вимагання, однак підтвердив інкриміновані обставини справи. Надав показання про те, що 16 березня 2017 року на прохання ОСОБА_11 , з яким у нього були дружні та ділові відносини, зустрівся з ним в приміщенні обласної ради, де той його попросив посприяти в призначенні на посаду керівника «Облпалива», оскільки місцеві громадські активісти чинять йому перешкоди в проходженні конкурсу. З`ясувавши, що це були активісти з громадської організації, заступником голови якої був ОСОБА_16 , він одразу з даного приводу йому зателефонував і той погодився зустрітися. Того ж дня в другій половині відбулась перша спільна зустріч в кафе «Крила», де ОСОБА_11 та ОСОБА_16 обговорювали цю ситуацію, яка його особисто не цікавила і в яку він не вникав, так як він кадрові питання не вирішував. Вони між собою про щось домовлялись, обмінялись номерами телефонів, в подальшому він їх залишив самих. Вважає цю зустріч сфальсифікованою, оскільки ОСОБА_11 прийшов на неї з диктофоном. 25 березня 2017 року відбулась друга спільна зустріч в тому ж кафе «Крила». Хлопці спокійно, без тиску і погроз спілкувались, була мова про якісь гроші, їх кінцевого призначення він не знав, чи то на волонтерські потреби, чи то на бензин, чи на щось інше. Вони домовились між собою за передачу коштів, однак один одного як то боялись, ОСОБА_11 вроді як хотів віддячити за посаду, а ОСОБА_16 боявся їх взяти, тому він запропонував залишити кошти в його перукарні. 27 березня 2017 року до нього в салон приїхав ОСОБА_16 по гроші, однак ОСОБА_11 їх в перукарню не передав, а пізніше подзвонив і попросив його приїхати за грошима до нього на роботу. ОСОБА_16 підвіз його до приміщення «Облпалива» і залишився в машині його чекати. ОСОБА_11 в кабінеті передав йому для передачі ОСОБА_16 600 доларів США, з приводу яких він сказав, що йому з цих грошей нічого не дістанеться, хоча про себе надіявся на якусь частку. Повернувшись в машину, він віддав їх ОСОБА_16 , поклавши біля коробки. Через якийсь проміжок часу їх затримали. Вважає дії ОСОБА_11 провокативними відносно ОСОБА_16 , а стосовно себе - зловживання довірою. Визнає свої дії такими, що не відповідали кримінальному закону, однак заперечив вимагання, з плином часу зрозумів свої помилки, розкаюється у вчиненому, наразі так би не чинив.
Щодо вчинення хуліганських дій обвинувачений ОСОБА_12 визнав вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин обвинувачення, підтвердив, що зафіксовані обставини на відеозаписах від 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року відповідають дійсності. Вказав, що отримав судову повістку про виклик в якості відповідача до Хмельницького міськрайонного суду по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницького по цивільній справі за позовом ОСОБА_18 до нього про захист честі, гідності та ділової репутації. Суть позову за сплином часу не пам`ятає, тим більше, що позовної заяви він не отримував, за її отриманням не звертався, юридично до судового розгляду не готувався, тому що вважав справу надуманою, що його розсердило. В тому числі під впливом тогочасного громадського руху - активної участі громадкості в житті суспільства дещо по своєму бачив судовий процес. В ЦНАПі взяв довідку про те, що за вищевказаною адресою Хмельницького міськрайонного суду не існує. В судові засідання приходив із своїми знайомими, які знімали події на відео та в процесі дослухалися до його слів. Щоразу на початку судового засідання наполегливо вимагав у головуючого судді пред`явити посвідчення судді та документи про реєстрацію Хмельницького міськрайонного суду за даною адресою, при цьому утримуючи його в залі судового засідання. Розумів, що своїми діями зірве судовий розгляд, що це не відповідає правилам поведінки в суді, але на той час не вважав такі дії кримінально карними. Підтвердив, що раніше брав участь в розгляді судових справ. Визнав, що вчиненими діями порушив порядок в суді. Суддю ОСОБА_17 він раніше не знав, жодних претензій до нього не мав, як до судді та людини, жалкує за свої вчинки, зараз би такого не вчинив, соромно в такому віці за них згадувати.
Незалежно від показань обвинуваченого, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушеннях підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
По епізоду за ч. 2 ст. 189 КК України.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні вказав, що підтримує наданні ним показання під час судового розгляду по обвинуваченню ОСОБА_16 . Разом із тим, повідомив, що весною 2017 року під час повторного проходження депутатських комісій в приміщенні обласної ради випадково зустрів знайомого ОСОБА_12 , якого попросив звести його з представниками громадських організацій, активісти яких створювали йому штучні перешкоди для проходження конкурсу на призначення на посаду керівника «Облпалива». В той же день ОСОБА_12 організував зустріч в місцевому кафе «Крила», де він познайомився із ОСОБА_16 , обмінялись телефонами. Під час зустрічі останній постійно натякав на необхідності віддячити за сприяння у вирішені питань працевлашування та подальшої роботи. Після першої зустрічі громадські активісти перестали його переслідувати. На спільних зустрічах він зрозумів намір вчиняти вплив на ситуацію у разі відмови від виконання умови «500-600 доларів США на бензин». Він відчував тиск, залякування, шантаж. ОСОБА_16 погрожував написати листа на сесію обласної ради, підігнати сміттєві баки до роботи, організовувати мітинги та вчиняти інші перешкоди з метою блокувати його роботу. ОСОБА_16 та ОСОБА_12 діяли спільно, однак керівну роль відігравав ОСОБА_16 , який приймав всі рішення. Майбутні дії та зустрічі мали узгоджуватись в телефонному режимі. Спілкування відбувалось з ОСОБА_12 по телефону, з ОСОБА_16 жодного разу не зізвонювались. Спочатку домовились про передачу коштів в перукарні ОСОБА_12 , однак в силу зайнятості на роботі він не зміг їх туди віднести, тому запропонував приїхати до нього на роботу. Вважає, що ОСОБА_16 використав ОСОБА_12 , відправивши його в кабінет забирати гроші. Він не знав, чи вони між собою розділять ці кошти, чи їх забере ОСОБА_16 . Вкінці зустрічі ОСОБА_12 сказав, що йому з них нічого не дістанеться. На даний час у нього немає претензій до ОСОБА_12 , він йому особисто не погрожував та грошей не вимагав, він не міг вплинути на рішення депутатів обласної ради, просив його суворо не карати.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області, затвердженого рішенням Хмельницької обласної ради від 21 квітня 2016 року за №48-5/2016, керівники призначаються на посади Хмельницькою обласною радою на її пленарних засіданнях шляхом прийняття рішень, крім випадків, передбачених чинним законодавством та цим Порядком. Добір кандидатів на посади керівників об`єктів спільної власності здійснюється на конкурсній основі відповідно до Порядку проведення конкурсу на заміщення посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області. З керівниками, призначеними (обраними) на посади, головою обласної ради укладаються контракти. Контракти укладаються на строк від 1 до 5 років.
Розпорядженням голови Хмельницької обласної ради від 03 серпня 2016 року за №80/2016-о оголошено конкурс на заміщення вакантної посади генерального директора Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо».
Розпорядженням голови Хмельницької обласної ради від 11 серпня 2016 року за №83/2016-о створено конкурсні комісії для визначення кандидатів на посади керівників підприємств, закладів - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області.
Протоколом №1 засідання конкурсної комісії для визначення кандидатів на посади керівників госпрозрахункових підприємства - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області від 17 серпня 2016 року встановлені кваліфікаційні вимоги до кандидатів на посаду генерального директора Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо» та встановлено строк - 2 місяці для подання документів для участі у конкурсі.
Протоколом №2 засідання конкурсної комісії для визначення кандидатів на посади керівників госпрозрахункових підприємства - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області від 09 листопада 2016 року одноголосно вирішено допустити для участі у конкурсі для визначення кандидата на посаду генерального директора ХОП «Облпаливо» п`ять учасників, в тому числі ОСОБА_11 . Засідання конкурсної комісії для проведення співбесід з учасниками конкурсу та визначення кандидатів на посаду генерального директора Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо» призначено на 07 грудня 2016 року. 
Протоколом №3 засідання конкурсної комісії для визначення кандидата на посаду генерального директора Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо» від 08 грудня 2016 року більшістю голосів переможцем конкурсу визначено ОСОБА_11 , кандидатуру якого вирішено подати на розгляд голові обласної ради для винесення питання про призначення на розгляд обласної ради та рекомендовано укласти з ним контракт строком на 1 рік.
Рішенням Хмельницької обласної ради від 23 березня 2017 року за №7-11/2017 призначено ОСОБА_11 на посаду генерального директора Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо» з 28 березня 2017 року на умовах контракту.
28 березня 2017 року за №589 укладено контракт з керівником госпрозрахункового підприємства - об`єкта спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області між Хмельницькою обласною радою в особі голови обласної ради ОСОБА_26 та ОСОБА_11 , як генеральним директором Хмельницького обласного підприємства по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам, строком дії з 28 березня 2017 року по 28 березня 2022 року.
В порядку ст. 214 КПК України 22 березня 2017 року на адресу СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення з Управління СБ України в Хмельницькій області від 17 березня 2017 року про те, що у встановленому Законом порядку, одержана достатня інформація стосовно заступника голови ГО «Хмельницький майдан» ОСОБА_16 про те, що діях останнього наявні окремі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
22 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №12017240000000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Згідно протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 квітня 2017 року слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_27 прийняла усну заяву від ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_12 в період часу з 16 березня 2017 року по 27 березня 2017 року вимагали та отримали від нього грошові кошти у розмірі 600 доларів США, чим спричинили йому значної шкоди.
Відповідно до протоколу про хід та результати негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо -, відео контролю та візуального спостереження за особою ( ОСОБА_16 ) від 05 квітня 2017 року зафіксовано зустріч ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 25 березня 2017 року, де учасники проговорили призначення ОСОБА_11 на посаду 23 березня 2017 року, ОСОБА_16 зауважив, що «вони зі своєї сторони все виконали…, всі питання виконали», вказав, що «якщо зараз не домовляться, то подадуть документи в суд через порушення процедури при проведенні конкурсу». В подальшому ОСОБА_11 запитував гарантії, щоб громадські активісти не чинили перешкод його роботі на посаді. При згадці ОСОБА_11 про витрати на бензин, двоє інших заперечили про це говорити. Після чого ОСОБА_16 попросив у ОСОБА_12 папір та ручку, той надав йому аркуш паперу, де ОСОБА_16 зробив напис, сказавши «і то до вівторка». ОСОБА_12 аркуш паперу з написом поклав до внутрішньої лівої кишені своєї куртки. ОСОБА_16 сказав, що не хоче «засвітитися», що «підтримує ОСОБА_11 і буде підтримувати». ОСОБА_11 пообіцяв, що «в понеділок приїде брат з села і щось йому привезе… і вони під кінець дня зустрінуться». ОСОБА_12 та ОСОБА_16 запевняли ОСОБА_11 , що «ніхто за ним бігати не буде». Потім вони визначили, щоб ОСОБА_11 «заніс, що має передати в понеділок в перукарню для ОСОБА_43», для цього вони обіцяли показати йому місце розташування перукарні ОСОБА_12 . 
Згідно протоколу огляду, обробки та вручення грошей від 27 березня 2017 року (з фототаблицями) в присутності ОСОБА_11 , двох понятих проведено огляд, обробку (помічення) та вручення грошей у сумі 600 доларів США номіналом по 100 доларів США із наступними серійними номерами: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W, LK01103432A, LK06270459D, JL80659502A, які належать Управлінню Служби Безпеки України у Хмельницькій області, у зв`язку із перевіркою заяви про злочин з приводу вимагання у заявника грошових коштів заступником голови ГО «Хмельницький майдан» ОСОБА_16 за вирішення питань щодо працевлаштування останнього на посаду директора КП Хмельницької обласної ради «Облпаливо», не створення перешкод у вигляді громадських протестних акцій та не написання листа на ім`я голови Хмельницької обласної ради щодо недопущення призначення його на посаду.
Як вбачається з протоколу про хід та результати негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 05 квітня 2017 року зафіксована телефонна розмова 27 березня 2017 року ОСОБА_16 із невідомим чоловіком на ім`я « ОСОБА_28 », де ОСОБА_16 сказав, що «зараз десь будем говорити, добре шо нагадав. Зараз на п`ять часов маю з тіпом зустріч і заодно оте питання», а також розмовляли про «порядок проведення конкурсів на посади». Під час цієї розмови відбулась ще одна телефонна розмова ОСОБА_16 із іншим невідомим чоловіком (голос якого схожий на голос ОСОБА_12 ), де ОСОБА_16 казав: «Ану бери, бери, бери, бери, бери, давай, бери». Інший невідомий чоловік повідомив ОСОБА_16 , що «той затримується, його сьогодні представляли, казав, що давайте… де станція перелівалія крові, нижче, бо не встигне».
У відповідності до протоколу про хід та результати негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо -, відео контролю та візуального спостереження за особою ( ОСОБА_12 ) від 05 квітня 2017 року зафіксовано розмова по телефону та зустріч ОСОБА_12 та ОСОБА_11 27 березня 2017 року. ОСОБА_11 подзвонив ОСОБА_12 і повідомив, що не встигав, перебуває на підприємстві і запропонував їм під`їхати до нього. ОСОБА_12 зайшов в робочий кабінет ОСОБА_11 в приміщенні КП «Облпаливо» по вул. Сковороди, 10/2 м. Хмельницького Хмельницької області і казав, що «в тому не хоче участвувати, не хоче навіть близько брати», що «з того нічого не матиме», на запитання: « ОСОБА_29 де ?», - відповів, що «він не зайде». З приводу слів ОСОБА_11 про те, що «але ж мене мають тоже якось залишити, щоб я не бігав, цевот, зглядувався», відповів, що «нє, то тепер дивіться, тепер навіть, єслі шо прибіжить хто шо, візьмете, візьміть просто мені позвоніте». ОСОБА_11 казав, що «я віддаю, вот, но мені тоже тих шістсот доларів… мама больна, я цілий рік не був на роботі», «значить давай так, скажи йому, щоб я спав спокійно, щоб не було ніяких там двіженій з його сторони», на що ОСОБА_12 відповів, що «то я йому зараз скажу шо почекай, бо це вже, це ж стояли, кажу, ну шо ти хочеш від мене, я кажу в карман положу». 
За змістом протоколу огляду від 27 березня 2017 року (з відеозаписом) в присутності понятих оглянута ділянка, яка розташована навпроти будинку АДРЕСА_2 , де на проїжджій частині в напрямку вул. Толстого припаркований автомобіль марки «NISSAN» primera, державний номерний знак НОМЕР_1 , поряд якого знаходились ОСОБА_16 , одягнений у світло-жовту бавовняну куртку та у темні штани та ОСОБА_12 , одягнений у темно-коричневу куртку, сині джинси, чорний кашкет. Під час огляду вищевказаного автомобіля поруч переднього пасажирського сидіння на трап`яному килимі виявлено та вилучено 600 доларів США номіналом по 100 доларів США із наступними серійними номерами: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W, LK01103432A, LK06270459D, JL80659502A. З використання детектору валют просвічено указані купюри, на трьох з яких виявлено світіння барвника яскравого жовто-зеленого кольору, а саме на купюрах із серійними номерами: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W. На решті у зв`язку із яскравим сонячним освітленням слідів світіння не виявлено.
Указані грошові купюри та латексні рукавички, в яких проводився огляд автомобіля та вилучались кошти поміщено до різних сейф-пакетів, які опечатано з проставленням підписів понятих і присутніх. 
На даху вище зазначеного автомобіля виявлено мобільний телефон невстановленої марки, стосовно якого ОСОБА_12 вказав, як на власний, при огляді журналу дзвінків виявлено: вихідний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_2 абоненту « ОСОБА_30 », щодо якого останній сказав, що це ОСОБА_16 о 16:59 год; вхідний дзвінок тривалістю 59 с від абонента «ОСОБА_39» з абонентського номеру НОМЕР_3 о 16.41 год. Набранням комбінації *#06# на дисплеї висвітився серійний номер телефону IMEI (1) НОМЕР_4 , IMEI (2) НОМЕР_5 . Мобільний телефон вимкнено та поміщено в конверт, який опечатано з проставленням підписів понятих та присутніх.
ОСОБА_12 при огляді слідчим запропоновано викласти вміст кишень. У внутрішній кишені штанів виявлено кошти у національній валюті, про які він сказав, як на власні кошти. Окрім того з кишень одягу ОСОБА_12 дістав водійське посвідчення на своє ім`я, банківську картку та технічний паспорт на автомобіль.
Власні кошти, що знаходились в кишені штанів ОСОБА_12 перераховано, всього виявлено 560 грн. Грошові купюри: номіналом по 100 грн (СБ5158052, КЙ9711187, ГЙ0979892, ЗФ9744603, УМ2246482); номіналом 50 грн УР4122548; номіналом 5 грн РГ4258584; номіналом 2 грн (МБ3497557, РА1908520); номіналом 1 грн СА4968400.
Грошові кошти, банківську картку, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 та технічний паспорт на автомобіль поміщено у паперовий конверт, котрий опечатаний з проставленням підписів понятих та присутніх.
Під переднім водійським сидінням автомобіля виявлено та вилучено річ, схожу на револьвер з набоями в барабані. Виявлений предмет разом із набоями поміщено в сейф-пакет, який опечатаний з проставленням підписів понятих та присутніх.
ОСОБА_12 на пропозицію слідчого зняв куртку, у яку він був одягнений на момент огляду, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету, що був опечатаний з проставленням підписів понятих та присутніх. 
В ході огляду того ж автомобіля на багажнику виявлено та вилучено мобільний телефон, який зі слів ОСОБА_16 належить йому. За набранням *#06# на дисплеї висвітився серійний номер телефону IMEI (1) НОМЕР_6 , IMEI (2) НОМЕР_7 . Мобільний телефон вимкнено та поміщено до сейф-пакету, який опечатано з проставленням підписів понятих та присутніх.
На звороті сторінки №5 протоколу наявні пояснення ОСОБА_16 про те, що він відмовляється без присутності адвоката підписувати будь-які протоколи. Вказав, що з 17 год по 00.30 год ночі просив адвоката та попередити рідних, однак слідчий не надала такої можливості. Зазначив, що закону не порушував, ніяким вимаганням не займався, бажає співпрацювати з слідством, так як не рахує свої дії злочинними.
Протоколом освідування особи від 27 березня 2017 року ОСОБА_16 було запропоновано пред`явити праву та ліву долоні рук, які було оглянуто з використанням детектору валют, на котрих при освітленні за допомогою джерела ультрафіолетового випромінювання при яскравому сонячному освітленні слідів світіння спеціального барвника жовто-зеленого кольору не виявлено. Від понятих, присутніх доповнень, зауважень, клопотань не заявлялось, окрім доповнень та заперечень ОСОБА_16 на сторінці №3 зі звороту про те, він відмовляється без присутності адвоката підписувати будь-який протокол. Зауважив, що з 17.00 до 00.30 йому не надано адвоката ОСОБА_31 і не надано можливості зателефонувати рідним. Вказав, що закону не порушував, ніяким вимаганням не займався, готовий співпрацювати з слідством, так як не рахує свої дії злочинними.
Протоколом освідування особи від 27 березня 2017 року ОСОБА_12 було запропоновано надати для поверхневого огляду кишені куртки, в яку він був одягнений, за допомогою освітлювального приладу «Детектор валют» марки MD-01, що випромінює ультрафіолетові промені, просвічено поверхню куртки та внутрішню сторону лівої та правої кишень куртки, слідів світіння не виявлено.
Після чого запропоновано надати для освідування праву та ліву долоні, які оглянуто з використанням детектору валют, на яких при освітленні за допомогою джерела ультрафіолетового випромінювання при яскравому сонячному освітленні слідів світіння спеціального барвника жовтно-зеленого кольору не виявлено.
Окрім того зроблені змиви з даху автомобіля марки «NISSAN» primera, державний номерний знак НОМЕР_1 , де тримався долонями ОСОБА_12 .
Від понятих, присутніх доповнень, зауважень, клопотань не надходило, в поясненнях в протоколі ОСОБА_12 вказав, що зауважень та доповнень «на даний час не маю, так як не має відповідної освіти».
У відповідності до протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 28 березня 2017 року з участю понятих, в присутності заявника ОСОБА_11 складено цей протокол про те, що сьогодні - 27 березня 2017 року о 15 год 30 хв при природному освітленні, в приміщенні Управління Служби Безпеки України у Хмельницькій області проведено огляд, обробку (помічення) та вручення грошей в сумі 600 доларів США, які належать Управлінню Служби Безпеки України в Хмельницькій області, у зв`язку з перевіркою заяви про злочин з приводу вимагання у нього грошових коштів заступником голови ради ГО «Хмельницький майдан» ОСОБА_16 за вирішення питання щодо працевлаштування останнього на посаду директора КП Хмельницької обласної ради «Облпаливо», не створення перешкод у вигляді громадських протестних акцій та не написання на ім`я голови Хмельницької обласної ради щодо недопущення призначення його на посаду.
Крім того отримано дані про те, що до вказаних протиправних дій може бути також причетний ОСОБА_12 .
Грошовими коштами в сумі 600 доларів США, які належать Управлінню Служби Безпеки України у Хмельницькій області є шість купюр номіналом 100 доларів США наступних серії та номерів: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W, LK01103432A, LK06270459D, JL80659502A. 
Грошові купюри оглянуті, оброблені (помічені) та вручені ОСОБА_11 , який під час зустрічі з ОСОБА_12 в приміщенні КП Хмельницької обласної ради «Облпаливо» передав їх останньому, після чого той сів до автомобіля, котрим керував ОСОБА_16 , у зв`язку з чим було прийнято рішення про їх затримання.
У відповідності до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 березня 2017 року затриманий ОСОБА_16 о 19.00 год 27 березня 2017 року про своє затримання повідомив ОСОБА_32 . Також про його затримання в усній формі повідомлено 28 березня 2017 року о 00 год 39 хв черговому Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Хмельницькій області. При обшуку затриманого та складанні даного протоколу були присутні адвокат ОСОБА_33 на підставі доручення на надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка вважається затриманою від 28 березня 2017 року №022-0000485 та адвокат, участь якого забажав затриманий - адвокат ОСОБА_34 . 
Ознайомившись з підставами затримання та правами і обов`язками затриманого, ОСОБА_16 в присутності адвокатів ОСОБА_31 та ОСОБА_35 повідомив, що сталось непорозуміння, він ні в кого нічого не вимагав, злочинних дій не скоював.
Окрім того в присутності понятих та адвокатів ОСОБА_31 та ОСОБА_35 в період з 02 год 25 хв по 02 год 30 хв 28 березня 2017 року було здійснено обшук затриманого, в ході якого нічого не вилучено. 
В протоколі ОСОБА_16 зазначив про те, що заступником голови ГО «Хмельницький майдан» ніколи не був і не являється. На його неодноразові вимоги надати йому можливість зв`язатись із адвокатом з 18 год 40 хв до 00 год 39 хв йому було відмовлено. Своє затримання вважає незаконним, злочинних дій не вчиняв. Від понятих та адвокатів доповнень, зауважень, клопотань не надходило.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 березня 2017 року затриманий ОСОБА_12 о 01.50 год 28 березня 2017 року про своє затримання повідомив дружину ОСОБА_36 . Також про його затримання повідомлено 28 березня 2017 року о 00 год 39 хв черговому Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Хмельницькій області. При обшуку затриманого та складанні даного протоколу був присутній адвокат ОСОБА_15 на підставі доручення на надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка вважається затриманою від 28 березня 2017 року №022-0000486. 
Ознайомившись з підставами затримання та правами і обов`язками затриманого, ОСОБА_12 в присутності адвоката ОСОБА_15 пояснив, що з приводу затримання покази буде давати пізніше, попросив долучити до протоколу затримання шматок паперу, на якому здійснено рукописні написи « ОСОБА_37 , ОСОБА_44 фотограф ОСОБА_45», з іншої сторони аркушу рукописний напис «НОМЕР_9», які з його слів власноручно написав ОСОБА_39. Даний аркуш поміщено до паперового конверту, на якому зроблено відповідні записи та підписи учасників слідчої дії та опечатано печаткою «14 ГУНП в Хмельницькій області». 
Крім того в присутності понятих та адвоката ОСОБА_15 в період з 02 год 05 хв по 02 год 15 хв 28 березня 2017 року було здійснено обшук затриманого, в ході якого нічого не вилучено. Зауважень та доповнень до протоколу не надходило.
Згідно висновку експерта №422 від 26 квітня 2017 року на представлених на дослідження грошових купюрах в сумі 600 доларів США, а саме шести купюрах номіналом по 100 доларів США наступних серії та номеру: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W, LK01103432A, LK06270459D, JL80659502A виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні.
На латексних рукавичках, у котрих оглядалися грошові купюри та проводився огляд автомобіля марки «NISSAN» primera, державний номерний знак НОМЕР_1 , виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні.
Невидимі при денному (природному) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні, які виявлені на поверхні шести купюр номіналом по 100 доларів США наступних серії та номеру: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W, LK01103432A, LK06270459D, JL80659502A та латексних рукавичках, у котрих оглядались грошові купюри та проводився огляд автомобіля марки «NISSAN» primera, державний номерний знак НОМЕР_1 , - мають між собою та зі зразком, невидимої при денному освітленні, спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні на аркуші паперу фомату А-4, на якому зроблено контрольний зразок спеціального препарату, спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів).
На поверхні куртки коричневого кольору ОСОБА_12 , яка вилучена 27 березня 2017 року в ході огляду, а саме на зовнішій поверхні зовнішньої лівої передньої кишені виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні.
Невидимі при денному (природному) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні, які виявлені на поверхні куртки коричневого кольору ОСОБА_12 , вилученої 27 березня 2017 року в ході огляду, а саме на зовнішній поверхні зовнішньої лівої кишені - мають між собою та зі зразком, невидимої при денному освітленні спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні на аркуші паперу формату А-4, на якому зроблено контрольний зразок спеціального препарату, спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів).
На поверхні марлевого тампона зі змивами з правої долоні та пальців руки ОСОБА_12 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні.
На поверхні марлевого тампона зі змивами з лівої долоні та пальців руки ОСОБА_12 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні.
На поверхні латексних рукавичок, у котрих робилися змиви з долонь та пальців правої та лівої руки ОСОБА_12 не виявлено нашарування речовини, що має люмінесценцію.
Невидимі при денному (природному) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні, які виявлені на поверхні марлевого тампона зі змивами з правої долоні та пальців руки ОСОБА_12 та марлевого тампона зі змивами з лівої долоні та пальців руки ОСОБА_12 - мають між собою та зі зразком, невидимої при денному освітленні, спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні на аркуші паперу формату А-4, на якому зроблено контрольний зразок спеціального препарату, спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів).
На поверхні марлевого тампона зі змивами з поверхні автомобіля з місць, де тримався руками ОСОБА_12 , виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні.
Невидимі при денному (природному) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні, які виявлені на поверхні марлевого тампона зі змивами з поверхні автомобіля з місць, де тримався руками ОСОБА_12 , - мають між собою та зі зразком, невидимої при денному освітленні спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовтно-зеленого кольору в УФ-освітленні на аркуші паперу формату А-4, на якому зроблено контрольний зразок спеціального препарату, спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів).
На поверхні марлевого тампона зі змивами з правої долоні та пальців руки ОСОБА_16 не виявлено нашарування речовини, що має люмінесценцію.
На поверхні марлевого тампона зі змивами з лівої долоні та пальців руки ОСОБА_16 не виявлено нашарування речовини, що має люмінесценцію.
На поверхні латексних рукавичок, у котрих робилися змиви з долонь та пальців правої та лівої руки ОСОБА_16 не виявлено нашарування речовини, що має люмінесценцію.
Згідно протоколу огляду від 24 травня 2017 року з фототаблицями було оглянуто мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3S», корпус якого виготовлений із полімерного матеріалу жовтого кольору, котрий був вилучений 27 березня 2017 року в ході огляду ОСОБА_12 . При огляді розділу «Журнал» пункту меню «Телефон» встановлено, що у телефонній книзі мобільного телефону наявні записи вхідних та вихідних дзвінків: з абонентом « ОСОБА_39 » 16.03.2017 (вхідні та вихідні дзвінки), 24.03.2017 (вихідний дзвінок), 25.03.2017 (вхідний дзвінк), 27.03.2017 (вхідний дзвінок); з абонентом « ОСОБА_30 » 16.03.2017 (вхідні та вихідні дзвінки), 19.03.2017 (вихідний дзвінок), 19.03.2017 (вихідний дзвінок), 20.03.2017 (вихідний дзвінок), 23.03.2017 (вхідний дзвінок), 24.03.2017 (вихідний та вхідні дзвінки), 25.03.2017 (вихідні дзвінки), 27.03.2017 (вхідний та вихідні дзвінки).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 22 березня 2017 року на адресу СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення з Управління Служби Безпеки України в Хмельницькій області про те, що ними отримана достатня інформація стосовно ОСОБА_16 , в діях якого наявні окремі ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме вимагання грошових коштів.
Згідно ч.1 ст.214 КПК України (в редакції, яка діяла на момент внесення відомостей до ЄРДР) слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
За вказаним фактом слідчим СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_27 22 березня 2017 року на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесено відомості в ЄРДР за ч.2 ст.189 КК України із коротким викладом обставин, кримінальному провадженню присвоєний відповідний номер №12017240000000068, вказано орган досудового розслідування - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, визначені слідчі та прокурори.
01 квітня 2017 року ОСОБА_11 звернувся до СУ ГУНП в Хмельницькій області із усною заявою, за результатами розгляду якої слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_27 склала протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), згідно з яким ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_16 та ОСОБА_12 в період часу з 16 березня 2017 року по 27 березня 2017 року вимагали та отримали від нього грошові кошти у розмірі 600 доларів США, чим спричинили йому значної шкоди.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_12 на те, що відомості до ЄРДР внесені до складання протоколу прийняття усної заяви від ОСОБА_11 жодного правового значення не має, оскільки працівники Служби Безпеки України самостійного виявили обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення і спрямували повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення саме до того органу досудового розслідування, який був уповноважений розслідувати злочин за правилами підслідності.
Відповідно до пунктів 7, 17 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності за наявності передбачених ст. 6 цього Закону підстав надається право, зокрема: негласно виявляти та фіксувати сліди тяжкого або особливо тяжкого злочину, документи та інші предмети, що можуть бути доказами підготовки або вчинення такого злочину, чи одержувати розвідувальну інформацію, у тому числі шляхом проникнення та обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи згідно з положеннями ст. 267 КПК України; створювати та використовувати заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби згідно з положеннями ст. 273 КПК України.
Приписами ч. 2 цієї статті визначено, що прийняття рішення про проведення оперативно-розшукових заходів, подання та розгляд відповідних клопотань, проведення оперативно-розшукових заходів, фіксація та використання їх результатів, проведення цих заходів до постановлення ухвали слідчого судді та інші питання їх проведення регулюються згідно з положеннями гл. 21 КПК України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, щодо мети проведення оперативно-розшукових заходів, суб`єкта ініціювання та проведення цих заходів, обґрунтування клопотання про їх проведення та підстав для його задоволення слідчим суддею, використання результатів оперативно-розшукових заходів та інших питань, обумовлених специфікою мети їх проведення. Прийняття рішень про проведення оперативно-розшукових заходів, які не потребують дозволу слідчого судді або рішення прокурора, здійснюється керівником відповідного оперативного підрозділу або його заступником з повідомленням про прийняте рішення прокурора.
Тож норми вказаної статті, які регулюють права підрозділів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, посилаються на положення гл. 21 КПК України, якою регламентовано порядок проведення НСРД.
Зокрема, вимогами ч. 4 ст. 246 і гл. 21 КПК України передбачено, що виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину.
Отже, рішення про проведення контролю за вчиненням злочину, яке відбувається у межах оперативно-розшукових заходів, також приймає прокурор.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17 (провадження 13-3 кс 22) вказує, що в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини (абзац 6 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).
Частинами 2 та 3 ст. 87 КПК України передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката (абзац 7 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).
З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України) (абзац 8 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).
Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України (абзац 9 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).
З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання (абзац 10 розділу «мотиви щодо застосування норми права» постанови ВП ВС від 31 серпня 2022 року).
Крім того, процедура отримання доказів у кримінальному провадженні, яка регламентована процесуальним законом, покликана забезпечити й достовірність відомостей, на основі яких приймається рішення у кримінальному провадженні.
При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.
Розглядаючи кримінальне провадження, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень і на достовірність отриманих відомостей.
Інститут підслідності покликаний оптимізувати діяльність органів, що здійснюють досудове розслідування, з метою його найбільш ефективної та результативної організації для досягнення завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України. Водночас забезпечення ефективного розслідування і, як складова цієї діяльності, визначення органу розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора, у якого можуть бути найрізноманітніші підстави для передачі справи тому чи іншому органу. Це можуть бути відомості про особисту зацікавленість посадових осіб «правильного» органу розслідування в результатах справи, і їхня функціональна залежність від сторін у справі, і відсутність достатнього досвіду, ресурсів та інформації в того органу, який має проводити розслідування за визначеною законом підслідністю, тощо. Водночас здійснення досудового розслідування потребує недопущення зволікання у фіксації відомостей про такий злочин, термінового вжиття заходів, спрямованих на збирання доказів, та залучення співробітників правоохоронного органу до розслідування в обсязі, необхідному для прийняття рішення щодо ініціювання проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій.
У розумінні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України реалізація органами досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, як підстава для визнання доказів недопустимими означає вчинення дій чи прийняття рішень, які не належать до предмета відання цих органів.
Нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій особами з необхідною кваліфікацією, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб.
На переконання суду, якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені КПК України, такі дії не можуть вважатися «реалізацією повноважень, не передбачених КПК України» у значенні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України і мати наслідком автоматичне визнання доказів недопустимими (постанова ВС від 28 лютого 2023 року, справа № 761/34746/17, провадження № 51-2455км22).
Крім того, сторона захисту не зазначила, яким чином порушення правил підслідності, які мали місце на її переконання, потягло за собою неспростовні сумніви у достовірності отриманих даних в даному кримінальному провадженні, та не зазначено яким чином у цьому випадку наведене вплинуло на якість зібраних доказів, враховуючи, що для всіх без виключення органів досудового розслідування передбачено однакові правила збирання доказів поза залежністю від їх спеціалізації.
Також, доводи сторони захисту не містять аргументів про порушення будь-яких конвенційних або конституційних прав, свобод чи інтересів ОСОБА_12 в результаті здійснення досудового розслідування, так само, як і конкретних фактів, які би вказували на упередженість слідчого чи прокурора, могли свідчити про їх особисту заінтересованість у результатах кримінального провадження або перешкоджали участі в ньому в силу інших прямих заборон, передбачених КПК України. У ході судового розгляду, також, не встановлено обмеження процесуальних прав обвинуваченого.
Щодо доказів фіксування ОСОБА_11 16 березня 2017 року розмови з ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . 
У відповідності протоколу огляду предмета від 12 квітня 2017 року з фототаблицею проведено огляд аудіозаписуючого приладу (диктофон) марки OLIMPUS Didgital Voise Recorder VN-713PC із вмонтованою micro-sd картою об`ємом 4GB. Під час аудіо розмови від 16 березня 2017 року між ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо проходження останнім процедури працевлаштування на посаду директора «Облпаливо», ОСОБА_16 запропонував допомогу в тому, щоб зупинити перешкоджання його призначенню зі сторони громадських активістів, тим більше, що сам мав «готовити листи, щоб не призначали на посаду», «але треба буде трошки віддячити», а залишившись наодинці із ОСОБА_11 сказав, що «якщо домовимось, ми не крахобори, там трохи на бензин якихось 500-600 доларів», також обмінялись номерами мобільних телефонів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у частині першій цієї статті, а проведення її громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.
Згідно рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Конституційний Суд України у цьому рішенні зазначив, що оперативно-розшукова діяльність здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у ч. 1 ст. 5 Закону № 2135-XII. Відповідно до ч. 2 вказаної статті проведення оперативно-розшукової діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами чи їх підрозділами, крім визначених у ч. 1 цієї статті, заборонено.
Конституційний Суд України виходив з того, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні.
Конституційний Суд України зазначив, що при оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних.
Подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно КПК України речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених у Конституції України, зокрема, внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом.
Оскільки аудіозапис розмови 16 березня 2017 року був записаний потерпілим на диктофон за власною ініціативою, він фактично передбачаючи зміст розмови, не випадково, а підготовлено, взяв завчасно диктофон, цілеспрямовано, таємно та безконтрольно записував розмову, тобто до внесення відомостей до ЄРДР здійснював оперативно-розшукову діяльність із застосуванням пристрою технічної фіксації розмови, тим самим безконтрольно здійснюючи оперативно-розшукову діяльність, що заборонено законом, суд визнає недопустимими такі докази, як протокол огляду предмета від 12 квітня 2017 року з фототаблицею - аудіозаписуючого приладу (диктофон) марки OLIMPUS Didgital Voise Recorder VN-713PC із вмонтованою micro-sd картою об`ємом 4GB та диск, на якому зафіксовано дану слідчу дію.
Дії обвинуваченого ОСОБА_12 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Основним безпосереднім об`єктом вимагання є право власності, а його додатковими обов`язковими об`єктами виступають психічна та фізична недоторканність особи, її особиста свобода, здоров`я. Додатковим факультативним об`єктом злочину можуть бути честь, гідність, право на таємницю приватного життя та інші права громадян. Предметом злочину може бути як майно, так і право на нього, а також будь-які дії майнового характеру. З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди. Вимога як ознака вимагання означає викладену в рішучій формі пропозицію винного до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру. Пред`явлена суб`єктом майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони цього злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною. При вимаганні винна особа прагне заволодіти не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру. Вимога задовольнити законні майнові претензії не утворює складу вимагання, як не утворює його вимога вчинити інші, крім передбачених у ст. 189 КК України, дії. Застосування погроз без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання слід кваліфікувати за відповідною частиною ст. 355 КК України. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.
Згідно правової позиції Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2022 року в справі №419/703/16-к, провадження №51-3396км21 необхідною і достатньою складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом злочину того факту, що предмет злочину є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявлюваного права на нього. Вказівка в ст. 190 КК України на вчинення шахрайства стосовно чужого майна, виходячи з органічного зв`язку між його об`єктивними ознаками, психічне ставлення до яких необхідно встановити за змістом цієї кримінально-правової норми, свідчить про те, що кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана, як правило, не з встановленням ознак конкретної особи, власності якої заподіяно шкоду, а з встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав для того і збільшення внаслідок цього власних майнових фондів (чи третьої особи).
Усвідомлення винуватим, кому саме належить чуже для нього майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, ввівши в оману (обманувши) власника предмета злочину чи іншу особу, у фактичному володінні якої перебуває предмет злочину, не є обов`язковим для встановлення ознак шахрайства, якщо не йдеться про врахування матеріального становища конкретного потерпілого за ст. 190 КК України.
Крім того, стаття 190 КК України не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались (постанова від 7 лютого 2019 року в справі № 489/4597/14-к).
У відповідності до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року у справі №686/13801/16-к, провадження №51-4160кмо20 Об`єднана палата враховує, що у правозастосовній практиці Верховного Суду висловлено різні підходи до встановлення ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, і моменту його закінчення.
Так, за правовою позицією щодо застосування норм матеріального права колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанова від 05 квітня 2018 року у справі № 658/1658/16-к, провадження № 51-735км18), шахрайство вважається закінченим з моменту фактичного одержання винним майна чи набуття права на нього.
Натомість колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанова від 27 лютого 2018 року в справі № 541/440/15-к, провадження № 51-805км18) виходила з того, що шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом кримінального правопорушення і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як власним. Отже, дії особи, яку одразу після одержання грошей було затримано на місці, мають розцінюватись як закінчений замах на шахрайство, оскільки винуватий не мав реальної можливості розпорядитися грошима на свій розсуд.
З погляду забезпечення єдності правозастосування, від правильного визначення моменту закінчення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, залежить щонайменше: кваліфікація вчиненого як закінченого або незакінченого кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 68 КК Украни впливає на призначення покарання; встановлення ознак сукупності в разі вчинення інших епізодів шахрайства; можливість добровільної відмови від доведення правопорушення до кінця; вирішення питання про переростання вчиненого в інше кримінальне правопорушення, про кримінальну відповідальність співучасників в аспекті добровільної відмови (ст. 31 КК України).
Об`єднана палата виходить із того, що положення закону про кримінальну відповідальність визначають шахрайство як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, де за лексико-граматичним способом тлумачення закону обман і зловживання довірою передбачені у ст. 190 КК України як самостійні (альтернативні) способи вчинення шахрайства.
Обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні неправдивих відомостей (активний обман) або у приховуванні відомостей про обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для рішення про передачу майна або права на майно, за наявності обов`язку їх повідомити (пасивний обман).
До адресатів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені власником або законом (у широкому його розумінні) на вчинення дій стосовно майна. Не виключається шахрайство в разі заволодіння чужим майном шляхом обману особи, яка фактично володіє ним без належних правових підстав, зокрема і такої, яка протиправно заволоділа ним.
Вказівка у ст. 190 КК України на вчинення дій стосовно чужого майна свідчить про те, що відповідальність за шахрайство пов`язана із встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), за відсутності законних підстав для того. При цьому усвідомлення винуватим, кому саме належить чуже для нього майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, увівши в оману власника або іншу особу, не є обов`язковим для встановлення ознак шахрайства.
Функціонально обман при вчиненні шахрайства не завжди спрямований на виникнення у потерпілого уявлення про вигідність чи обов`язковість передачі майна (наприклад, це стосується випадків передачі майна в тимчасове безоплатне користування, заволодіння чужим майном під виглядом збирання благодійної допомоги (військовим, пораненим, біженцям, хворим і т.п.), добровільних внесків, пожертвувань тощо).
Повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей є особливими видами інформаційного впливу на психіку особи з метою змусити останню виконати певні дії в інтересах того, хто обманює, який призводить до того, що особа перекручено сприймає дійсність, а отже, здійснює процес мислення на ґрунті омани, що й обумовлює зовні добровільне волевиявлення особи, яка володіє майном, на передачу майна чи права на нього винному, а отже і наступне фактичне протиправне заволодіння тим чужим майном або набуття права на таке.
Заволодінням установлюється панування над річчю, що і є результатом застосованого обману потерпілого, якого в такий спосіб зовні добровільно спонукають передати винуватому майно чи право на майно, фактичним наслідком чого є заподіяння матеріальної шкоди.
На відміну від викрадення чужого майна (таємного за ст. 185 КК України чи відкритого за ст. 186 цього Кодексу), де протиправне заволодіння чужим майном є початковим етапом реалізації умислу винної особи, що передує його вилученню з володіння потерпілого, законодавець пов`язує ознаки шахрайства саме із заволодінням чужим майном або набуттям права на нього, а тому кваліфікація діяння за ст. 190 КК України не пов`язана із встановленням реальної первинної можливості розпорядитися майном (правом на майно) на власний розсуд, що є обов`язковим для викрадення, оскільки віддзеркалює момент юридичного завершення етапу протиправного вилучення чужого майна.
Отже, шахрайство, вчинене шляхом обману, є закінченим кримінальним правопорушенням з моменту протиправного заволодіння чужим майном або придбання права на чуже майно.
За приписами ст. 27 КК України виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом.
З урахуванням специфіки кримінального правопорушення, вчиненого особою шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності (зокрема через те, що їх психічне ставлення до протиправного заволодіння чужим майном виявляється не в умисній формі вини, корисливих мотиві та меті), за відсутності ознак співучасті, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вважається закінченим кримінальним правопорушенням з моменту фактичної передачі майна (грошей) таким особам чи перерахування коштів на їх картковий рахунок за реквізитами, наданими винною особою.
Об`єднана палата зауважує, що у правозастосовній практиці, викладеній у постановах Верховного Суду, відсутні приводи до відступу від правової позиції, висловленої колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 18 жовтня 2021 року (справа № 171/1521/14, провадження № 51-2947км20), яка виходила з того, що заволодіння чужим майном чи придбання права на чуже майно шляхом зловживання довірою (шахрайство) є самостійним способом вчинення цього злочину, який за своїми ознаками відрізняється від обману, зокрема і від обману в намірах (коли під час отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання винна особа ще в момент заволодіння цим майном має на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання). Застосування обману чи зловживання довірою в кожному конкретному випадку зумовлено конкретними предметними умовами вчинення кримінального правопорушення.
Шахрайством, вчиненим шляхом зловживання довірою, є протиправне заволодіння (про що може свідчити намагання ухилитися від виконання вимоги власника про його повернення) чужим майном, переданим на підставі відносин довіри, з метою привласнення, витрачання (споживання), передачі іншим особам.
Отже, у постанові Третьої судової палати йдеться про правовідносини щодо вчинення діяння, зовні (за ознаками об`єктивної сторони) схожого із привласненням, розтратою чужого майна, кримінальна відповідальність за які передбачена у ст. 191 КК України, де шахрайство шляхом зловживання довірою відрізніться від вказаного кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 191 КК України) за ознаками предмета і суб`єкта. На відміну від шахрайства (ст. 190 КК України), винній у вчиненні привласнення, розтрати (ст. 191 КК України) особі чуже майно має бути надане у володіння на підставах, що мають юридичне значення (договір, доручення, довіреність, накладна, у зв`язку з покладеними посадовими обов`язками тощо), і такі юридичні підстави визначають ознаки спеціального суб`єкта кримінального правопорушення - особи, яка має юридичний обов`язок діяти відповідним чином щодо майна, ввіреного (наданого) на юридичних підставах.
Натомість стаття 190 КК України кваліфікується як протиправне заволодіння чужим майном, ввіреним (наданим) на підставі особистого знайомства, родинних відносин, почуття дружби, симпатії, співпраці, партнерства (тощо), а не на юридичних підставах.
ОСОБА_12 , дізнавшись про намір ОСОБА_40 працевлаштуватись на посаду директора «Облпаливо», керуючись корисливим бажанням, використовуючи свою участь та участь ОСОБА_16 в громадській діяльності на власну користь і в особистих інтересах, з метою протиправного збагачення, вирішив використати зазначену інформацію на власну користь.
25 березня 2017 року ОСОБА_12 та ОСОБА_16 під час зустрічі з ОСОБА_11 вказували на «виконання своєї роботи» щодо виключення перешкод зі сторони громадських активістів при проходженні призначення на посаду і запевняли в подальшій роботі на посаді без перешкод зі сторони громадських активістів за умови «подяки в розмірі 500-600 доларів США на бензин». Спілкування між учасниками розмови зводилось до узгодження домовленостей щодо умов (не вчинення перешкод - надання грошових коштів), наслідків (ненадання коштів - перешкоджання зі сторони громадських активістів), сума грошових коштів та валюта, спосіб передачі грошових коштів (через перукарню, для чого ОСОБА_16 та ОСОБА_12 обіцяли показати ОСОБА_11 її місце розташування).
Обвинувачений ОСОБА_12 заперечував вимагання, застосування погроз з його сторони та зі сторони ОСОБА_16 задля отримання від потерпілого грошових коштів і потерпілий казав, що як такої прямої вимоги надання грошей та погроз не було, було постійне наполегливе зведення розмови до необхідності «віддячити в 500-600 доларів на бензин», як обов`язкову умову невчинення перешкод зі сторони громадської організації для його призначення та подальшої роботи на посаді.
Обвинувачений ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_16 ввели потерпілого в оману про наявність можливості вплинути на призначення його на посаду та подальше перебування на ній під виглядом збирання благодійної допомоги громадській організації та військовим, розуміючи при цьому, що не мають вплину ні на кінцеве рішення депутатів обласної ради про призначення на посаду, ні на подальше перебування потерпілого на посаді у випадку його призначення.
В діях ОСОБА_12 відсутні пряма майнова вимога та висловлення погрози застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди, що підтвердив потерпілий в судовому засіданні. 
За змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 1 - 3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 94 КПК України достатніми є докази, які в сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування в конкретному провадженні за приписами ст. 91 цього Кодексу.
Положеннями ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В судовому засіданні не здобуто достатніх достовірних доказів пред`явлення прямої майнової вимоги з погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди.
В повідомленні про вчинення кримінального правопорушення також було вказано на наявні окремі ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Згідно приписів статей 573, 576 КПК України видана в Україну особа може бути притягнена до кримінальної відповідальності або щодо неї може бути виконано вирок лише за ті злочини, за які здійснена видача (екстрадиція). При цьому запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року.
Вказані вимоги узгоджуються з ратифікованими Україною положеннями статей 2, 14 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року.
Окрім того нормами ч. 3 ст. 14 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року передбачено що, якщо кваліфікація правопорушення, у зв`язку з яким пред`являється обвинувачення, змінюється в ході розгляду справи видана особа може переслідуватися або засуджуватися, тільки коли кваліфікуючі ознаки нового складу правопорушення свідчать про те, що це правопорушення є таким, що тягне видачу.
З матеріалів справи вбачається, що компетентним органом Федеративної Республіки Німеччина було прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_12 правоохоронним органам України за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 376 КК України (лист Міністерства юстиції України за №109173/129812-30-25/12.4 від 01 серпня 2025 року та лист Хмельницької обласної прокуратури за №19-748-17 від 22 серпня 2025 року).
З врахуванням вищевказаного, дії обвинуваченого ОСОБА_12 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 189 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі до трьох років, тому відповідно вчинення ОСОБА_12 цього злочину згідно з ч. 1 ст. 537 КПК та ст.ст. 2, 14 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року тягне за собою видачу останнього.
По епізодах за ч. 2 ст. 296 КК України.
Об`єктивно вина ОСОБА_12 підтверджується: 
- повідомленням від 26 квітня 2016 року за вих. №9094 голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_41 за дорученням зборів суддів суду до Генерального прокурора України про втручання 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року у діяльність судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 при здійсненні правосуддя з додатком двох дисків DVD-R із відеозаписами подій 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року, відео було завантажено територіальною громадою м. Хмельницького на портал youtube (відео за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2), під яким містилось посилання на сторінку громади. 25 березня 2016 року на сторінці територіальної громади м. Хмельницького в facebook за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3/ було опубліковано повідомлення про судову владу в Україні, зі змісту якого вбачається, що на теренах Хмельниччини з`явився «народний суддя територіальної громади Хмельницького», який є представником судової влади в Україні та уповноважений діяти від імені народу України на підставі відповідного договору;
- заявою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 від 14 квітня 2016 року до прокурора Хмельницької місцевої прокуратури, начальника Хмельницького відділу ГУНП в Хмельницькій області про втручання 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року у службову діяльність, перешкоджання здійсненню правосуддя, вчинення тиску, як на головуючого суддю, з метою винесення неправосудного рішення;
- витягом з протоколу №3 зборів суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про направлення звернення до правоохоронних органів щодо внесення відомостей до ЄРДР про втручання 18 березня 2016 року в діяльність судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 та тимчасове порушення нормальної діяльності Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницький Хмельницької області;
- копією протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2015 року, яким головуючим у справі єдиний унікальний номер судової справи 686/23995/15-ц, номер провадження 2/686/7557/15 визначено суддю ОСОБА_17 ; 
- протоколом огляду від 04 червня 2016 року двох дисків DVD-R, наданих з повідомленням голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області щодо втручання в діяльність судових органів та хуліганських дій зі сторони ОСОБА_12 та присутніх осіб під час судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації, із відеозаписами подій 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року, котрі були оглянуті в судовому засіданні, на яких ідентифіковано особу ОСОБА_12 , котрий в судовому засіданні підтвердив події та обставини зафіксовані на них, як такі, що відповідають дійсності. 
При відкритті DVD-R диску №1 виявлено 13 відеофайлів, оглядом яких встановлено, що ОСОБА_12 в присутності судді, поліцейських та інших громадян говорить підвищеним голосом про те, що буде звертатись в поліцію; що він знаходиться не в суді, так як за цією адресою суду немає; показуючи рукою на суддю, доводить, що у нього «негідна поведінка»; вимагає з`ясувати, чи це є дійсно суддя; працівнику поліції повідомляє, що суддя без його згоди збирав його персональні дані, при цьому показуючи документи, що Хмельницький міськрайонний суд знаходиться по вул. Героїв Майдану, 54, а не по вул. Кам`янецька, 117; звинувачує оперативну групу в бездіяльності та продовжує доводити, що «чоловік в мантії» не є суддею і він не може йти в нарадчу кімнату; біля дверей виходу із зали судового засідання знаходилась група людей в кількості 10 чоловік, які перекрили судді вільний вихід із зали судового засідання, при цьому ОСОБА_12 говорить поліцейським, що це місце злочину та вступає у словесну суперечку з присутніми працівниками суду; звинувачує суддю у привласненні владних повноважень та використанні форменного одягу, зсилаючись на порушення ст. 353 КК України; ОСОБА_12 висловив намір написати заяву на невстановлену особу (суддю), оскільки суддя не може надати докази про суд та посвідчення судді, в чому вбачає порушення його права, принципів поведінки судді та низький рівень довіри до суду; на роз`яснення головуючого судді про службовий обов`язок здійснити судовий розгляд цивільної справи, ОСОБА_12 відповів, що одягнене ним «плаття» не дає йому права його судити; адвокат позивачки по даній цивільній справі звернулась до ОСОБА_12 припинити перешкоджати судовому розгляду позову її довірительки, також повідомила, що викликала швидку, оскільки вбачає неадекватність в поведінці останнього; ОСОБА_12 звинуватив лікаря швидкої в перебуванні, на його думку, в стані алкогольного сп`яніння, вимагав на місці провести його огляд на стан алкогольного сп`яніння, для чого присутні в залі судового засідання люди не випускали лікаря з зали; суддя ОСОБА_17 в супроводі працівників поліції виходить із зали судового засідання; ОСОБА_12 , вийшовши з зали судового засідання на коридор, агітує присутніх там людей йти за ним.
При відкритті DVD-R диску №2 виявлено 11 фотографій з учасниками подій та 10 відеофайлів, оглядом яких встановлено розмову судді ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , котрий стоїть перед дверима виходу із зали судового засідання і відмовляється випускати суддю із зали, після чого суддя повернувся за суддівський стіл. В подальшому ОСОБА_12 звинувачує суддю у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 353 КК України та вимагає у працівників поліції встановити особу судді. Суддя вдруге намагається вийти з зали судового засідання, однак вихід перекрили три чоловіки, яким ОСОБА_12 забороняє випускати суддю та знову вказує працівникам поліції встановити особу судді. В подальшому ОСОБА_12 вимагає у судового розпорядника пред`явити йому документи; на вулиці перед входом у дане приміщення Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_12 надає інтерв`ю з приводу вищевказаних подій. 
При перегляді файлу «Хмельницький міськрайонний суд та територіальна громада Опір (повна версія)» тривалістю понад 47 хв зафіксовані події 18 березня 2016 року стосовно судового розгляду цивільної справи ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації. Так, в залі судового засідання з участю позивачки, її представника - адвоката, відповідача, в присутності великої кількості громадян ОСОБА_12 перед відкриттям судового засідання з місця почав викрикувати до головуючого судді «Ви хто такий? Представтесь, будь-ласка. Кому?». Не реагуючи на зауваження судді та перебиваючи суддю, ОСОБА_12 підійшов до суддівського столу та почав з`ясовувати у судді, хто йому направив виклик в суд, хто є суддя та чи є посвідчення судді. Крім того ОСОБА_12 стверджував, що Хмельницького міськрайонного суду по вул. Кам`янецькій, 117 немає. Вказав судді залишатися на місці, оголосивши його «громадське затримання», та демонстративно викликав по телефону працівників поліції, повідомивши, що він перебуває в суді, де невідома особа (суддя) невідомо що робить та не представляється. Закликавши до порядку, головуючий відкрив судове засідання по розгляду цивільної справи, оголосив склад суду, встановлював особу учасників. В цей час ОСОБА_12 вийшов із зали судового засідання. Суддя продовжив процес, повідомивши, що відповідач в судове засідання не з`явився, так як самовільно залишив судове засідання. Менш ніж через 1 хв ОСОБА_12 повернувся в зал судового засідання та повідомив суддю, що оскільки він викликав поліцію для перевірки його повноважень, тому судового розгляду справи не буде. Через неможливість здійснювати судовий розгляд, суддя відклав судове засідання та направився до виходу із зали судового засідання. На що ОСОБА_12 закликав присутніх «Встаньте, підійдіть до дверей». Оскільки судді не дали можливості вийти із зали судового засідання, він повернувся до суддівського столу. Після приїзду працівників поліції, ОСОБА_12 доводив їм, що суддя «не є суддею» і вчиняє кримінальне правопорушення.
- CD-R диском із аудіозаписом судових засідань 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року (прослуханими в судовому засіданні) та журналами судових засідань від 18 березня 2016 року та від 13 квітня 2016 року у справі №686/23995/15-ц за цивільним позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації, на яких зафіксовано відкриття судових засідань головуючим суддею, встановлення осіб учасників справи та відкладення судових засідань у зв`язку із неможливістю проводити судовий розгляд через систематичне порушення ОСОБА_12 порядку в судовому засіданні, шляхом перебивання головуючого судді, нереагування на зауваження головуючого судді, наданні суду усних вказівок;
- протоколом огляду предметів від 01 березня 2017 року - CD-R диску із аудіозаписом судових засідань 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року та журналів судових засідань від 18 березня 2016 року та від 13 квітня 2016 року у справі №686/23995/15-ц за цивільним позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації;
- постановою від 04 червня 2016 року про визнання речовими доказами двох DVD-R дисків із фото-відеофіксацією подій 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року та їх приєднання до справи;
- листами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2016 року за №15136/16 та від 27 квітня 2017 року за №25096 про те, що судовий розгляд 18 березня 2016 року цивільної справи №686/5113/15-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області до ОСОБА_19 про стягнення надміру виплаченої пенсії (головуючий суддя ОСОБА_20 ) був розпочатий із запізненням на 15 хвилин (призначений на 12 год 15 хв, розпочатий о 12 год 30 хв), судовий розгляд 13 квітня 2016 року цивільної справи №686/23358/15-ц за позовом ОСОБА_21 , ОСОБА_22 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки (головуючий суддя ОСОБА_20 ) був розпочатий із запізненням на 40 хв (призначений на 16 год 30 хв, розпочатий о 17 год 10 хв), судовий розгляд 13 квітня 2016 року цивільної справи №686/24710/15-ц за позовом ОСОБА_23 до ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , за участю заінтересованої особи: ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про визнання права власності на кооперативну квартиру (головуючий суддя ОСОБА_20 ) був розпочатий із запізненням на 45 хв (призначений на 16 год 00 хв, розпочатий о 16 год 45 хв);
- листом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2016 року за №14312/16 про те, що суддя ОСОБА_17 зарахований до штату Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області відповідно до Указу Президента України №18/2015 від 14 лютого 2015 року;
- посвідченням судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 №МЗ-13729, дійсним до 23 квітня 2017 року. Стосовно якого листом територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 23 березня 2017 року за №342/17-вих повідомлено, що у журналі обліку видачі посвідчень територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області наявний запис №87 від 22 вересня 2015 року про отримання вищевказаного посвідчення судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_17 , тобто дане посвідчення було дійсне станом на 18 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року;
- копіями Указів Президента України «Про внесення змін до Мережі та кількісного складу суддів місцевих суддів» від 15 березня 2004 року №328/2004 і «Питання мережі місцевих загальних та апеляційних судів» від 20 травня 2011 року №591/2011, якими затверджено Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в м. Хмельницькому Хмельницької області;
- копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №249039 відносно Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, місцезнаходження юридичної особи: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Театральна, 54;
- листом територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 27 березня 2017 року за №343/17 повідомлено, що приміщення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 177, перебуває в оперативному управлінні Державної судової адміністрації України та відноситься до нежитлових будівель, призначених для адміністративних потреб;
- технічним паспортом на приміщення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька, 117 м. Хмельницького Хмельницької області, виготовленим Хмельницьким бюро технічної інвентаризації Хмельницької області 20 листопада 2006 року із зазначенням, зокрема, залів судових засідань та службових кабінетів.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к) зазначено, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
З об`єктивної сторони кримінально каране хуліганство супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом та полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, яке здійснється в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. 
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а прагнення показати свою зневагу до установлених правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Указана неповага має бути явною та очевидною як для винної особи, так і для очевидців його дій.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Якщо грубе порушення громадського порядку не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП.
Щодо відсутності потерпілого в кримінальному провадженні суд зауважує наступне, поняття «потерпілий» у кримінальному праві не є тотожним поняттю «потерпілий» у кримінальному процесі. Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, є громадський порядок, додатковим об`єктом - здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека. Посяганням на громадський порядок (ст. 296 КК України) шкода завдається суспільству або державі, а не тільки обов`язково лише фізичній особі. В даному випадку шкода завдана публічним інтересам.
Стосовно твердження обвинуваченого про те, що він не вважав свої слова та дії образливими та такими, що принижують авторитет судді та судової гілки влади. 
Національними правовими нормами (ст. 34 Конституції України) та міжнародними правовими нормами (ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) передбачено право на свободу вираження поглядів. З іншого боку, той, хто здійснює свою свободу вираження поглядів, бере на себе «обов`язки і відповідальність». Здійснення права на свободу слова може бути обмежене законом для запобігання заворушенням або злочинам, охорони здоров`я населення, захисту репутації або прав інших людей, а також для підтримання авторитету правосуддя. Свобода вираження поглядів сторонами у залі суду не є необмеженою, та певні інтереси, такі як авторитет суду, є достатньо важливими для виправдання обмежень цього права (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маріапорі проти Фінляндії», заява №37751/07, § 62, від 06 липня 2010 року). Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча свобода вираження поглядів є основоположною, вона не є абсолютною, особливо коли йдеться про безпідставні образи чи дискредитацію суддів, що підриває авторитет правосуддя. При оцінці адресованих суддям висловлювань Європейський суд з прав людини у своїй практиці підкреслював, що суди, так само, як і всі інші державні органи не захищаються від критики та контролю. Таким чином, хоча сторони, безумовно, мають право коментувати здійснення правосуддя з метою захисту своїх прав, їхня критика не повинна виходити за певні межі. Зокрема, слід розрізняти критику та образу. Якщо єдиною метою будь-якої форми вираження поглядів є образа або посягання на гідність суду або його членів, належна санкція не буде, в принципі, становити порушення статті 10 Конвенції (див. рішення у справах «Скалка проти Польщі», заява №43425/98, пункт 34, від 27 травня 2003 року, «Садай проти Туреччини», заява №32458/96, пункт 36, від 30 березня 2006 року, «Жугіч проти Хорватії», заява №3699/08, пункт 45, від 31 травня 2011 року).
У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участі в судовому процесі. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі №9901/235/20. Суд не повинен толерувати використання образливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні в заявах по суті справи, ні в заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Використання одними учасниками судового процесу нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представникам, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє (висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі №9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19).
Суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_12 є склад інкримінованого хуліганства, так як він в громадському місці, з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно (заявляючи про те, що отримав лише судову повістку без позовної заяви з додатками, не звертався до суду за їх отриманням чи для ознайомлення з матеріалами справи, не подавав відзив на позовну заяву, не вчиняв інших процесуальних дій для формування своєї правової позиції щодо позову, натомість, в ЦНАПі отримав довідку про відсутність Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по вул. Кам`янецька,117 м. Хмельницького та прийшов в судові засідання із знайомими), безпричинно (повідомив, що суддю ОСОБА_17 не знав, конфліктних чи неприязних відносин із ним не було, зауважень до його професійної діяльності не мав, поведінка ж судді була стриманою, виваженою та непровокативною), з надуманої підстави (отримавши судову повістку з інформацією про суд, головуючого суддю, справу, учасників справи, дату, час і місце судового розгляду, нелогічно і зухвало з`ясовувати у головуючого судді хто і чому його викликав в суд), в присутності великої кількості громадян, під відеозапис присутніх осіб, котрий в подальшому був оприлюднений в мережі інтернет, грубо порушив громадський порядок, його дії носили агресивний, насильницький характер, утримуючи суддю проти його волі в залі судового засідання, він фактично взяв суддю в заручники, публічно висловлювався до судді образливою, принизливою, саркастичною лексикою, тим самим демонструючи зневажливе ставлення до судді та судової гілки влади, порушення громадського порядку мало тривалий і повторний характер, що спричинило тимчасове порушення нормальної діяльності судової установи, на неодноразові звернення припинити протиправні дії не реагував, зафіксовані на відеозаписах, аудіозаписах та фотографіях обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й конкретні дії обвинуваченого ОСОБА_12 підтверджують факти нахабного поводження, буйства, бешкетування обвинуваченого та свідчать про те, що його поведінка була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству, показати свою ніби вищість і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), які належать до нетяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного, який наразі в силу ст. 89 КК України вважається несудимим, неодружений, проживає спільно з цивільною дружиною, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, психічних захворювань/діагнозів немає, по місцю проживання характеризується посередньо, витягом з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено: високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, згідно висновку досудової доповіді виправлення ОСОБА_12 неможливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк, також судом враховано думку потерпілого по епізоду перекваліфікованого на ч. 2 ст. 190 КК України, який просив його суворо не карати, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, його вік та стан здоров`я, відношення до скоєного, визнання протиправності своїх дій, усвідомлення з віком своїх помилок, висловлення жалю з приводу вчиненого та засудження своєї поведінки, готовність нести покарання, бажання мобілізуватись до лав Збройних Сил України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 суд визнає визнання вини та щире каяття. 
Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Тому судом виключаються з обвинувачення як обтяжуючі обставини вчинення злочинів групою осіб за попередньою змовою.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_12 суд визнає вчинення злочину повторно.
Із врахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання суд приходить до висновку, що виправлення винного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, при цьому суд вважає, що покарання в максимальному розмірі буде надмірно суворим, тому вбачає за достатнє призначити обвинуваченому міру покарання на рівні вище середньої межі, встановленої законом.
На думку суду, таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 та запобігання вчинення як винним, так і іншими особами нових правопорушень.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2017 року включно із визначенням застави у розмірі 100000 грн.
Відповідно квитанції №74 від 06 квітня 2017 року ОСОБА_42 внесла 100000 грн застави за ОСОБА_12 в межах справи №12017240000000068 від 22 березня 2017 року.
Згідно інформації ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» від 06 квітня 2017 року за №2/1237 у зв`язку із внесенням застави у розмірі 100000 грн 06 квітня 2017 року з Хмельницького слідчого ізолятора було звільнено ОСОБА_12 .
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2017 року ОСОБА_42 повернуто внесені в заставу кошти в розмірі 100000 грн.
14 травня 2025 року на території Федеративної Республіки Німеччина було затримано ОСОБА_12 (лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітницва Національної поліції України за №71144-2025 від 14 травня 2025 року).
Оскільки призначається покарання у виді реального позбавлення волі, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (попереднє ухилення від суду, що дає підстави вбачати реальний ризик переховування обвинуваченого від відбування призначеного покарання та не виключає продовження злочинної діяльності) не змінилися, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід - тримання під вартою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17 (провадження № 13-31кс18) визначено особливості застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, залежно від часу вчинення конкретного злочину. Зокрема, якщо особа вчинила злочин в період із 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, застосуванню підлягає положення ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Згідно ст. 577 КПК України час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) в сумі 1484,40 грн згідно квитанції №0.0.3770155476.1 від 18 липня 2024 року сплачені ОСОБА_16 в межах кримінального провадження №12017240000000068 від 22 березня 2017 року.
Арешти на майно, накладені ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року та від 30 березня 2017 року, після набрання вироком законної сили скасувати.
Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню згідно зі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
ухвалив:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки вісім місяців
- за ч. 2 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки десять місяців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з 07 квітня 2026 року, зарахувавши в цей строк: на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) строк його попереднього ув`язнення з 28 березня 2017 року по 06 квітня 2017 року включно та з 26 серпня 2025 року по 06 квітня 2026 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та у порядку ч. 1 ст. 577 КПК України строк перебування під екстрадиційним арештом з 14 травня 2025 року по 25 серпня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З набранням законної сили вироком скасувати арешти на майно, накладені ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року, 30 березня 2017 року.
Речові докази: аудіозаписуючий прилад марки «OLIMPUS» Didgital Voise Recorder VN-713PC; мобільний телефон, належний ОСОБА_12 із серійним номером ІМЕІ (1) НОМЕР_4 , ІМЕІ (2) НОМЕР_5 ; мобільний телефон, належний ОСОБА_16 із серійним номером ІМЕІ (1) НОМЕР_6 , ІМЕІ (2) НОМЕР_8 ; шматок паперу; коричневу куртку ОСОБА_12 ; первинне упакування від латексних рукавиць; рукавиці, в яких проводились освідування та огляди; бинт та упакування від нього, які використовувались при освідуванні; змиви з даху автомобіля та з рук ОСОБА_16 та ОСОБА_12 ; конверт №1 з аркушем паперу, латексні рукавиці та первинне упакування - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Грошові кошти 600 доларів США номіналом по 100 доларів США із серійними номерами: LF37671444B, LL72763752C, LB77992741W, LK01103432A, LK06270459D, JL80659502A, які передано на зберігання до АТ «Державний експортно імпортний банк України» м. Хмельницький - повернути Управлінню Служби Безпеки України у Хмельницькій області.
Вилучені особисті речі ОСОБА_12 , а саме 560 грн: номіналом 100 грн із серійними номерами: СБ5158052, КЙ9711187, ГЙ0979892, ЗФ9744603, УМ2246482, номіналом 50 грн УР4122548, номіналом 5 грн РГ4258584, номіналом 2 грн із серійними номерами: МБ3497557, РА1908520, номіналом 1 грн СА4968400; банківську картку; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 ; технічний паспорт на автомобіль - залишити ОСОБА_12 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, протягом 30 днів з дня вручення їй копії вироку.

Суддя