КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року справа №320/52145/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.10.2025 № 124050005456 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії перехід на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести з дня звернення – з 03.10.2025 ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на пенсію за віком згідно пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 23.10.2000 по 03.10.2025 та здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідок від 01.10.2025 № 7 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 01.10.2025 № 8 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Луганською митницею, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Позивач звернувся із заявою від 03.10.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про переведення на пенсію за віком на умовах, визначених Законом України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу", додавши всі необхідні документи, у тому числі довідки Луганської митниці від 01.10.2025 № 7 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 01.10.2025 № 8 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Заява та всі необхідні документи відповідно до екстериторіального принципу надійшли для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.10.2025 № 124050005456 було відмовлено позивачу переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з огляду на відсутність необхідного стажу державної служби.
Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки згідно записів трудової книжки він має достатньо стажу державної служби (з 23.10.2000 по день звернення 03.10.2025 – 24 роки 11 місяців та 11 днів. Станом на 01.05.2016 на день набрання чинності Законом № 889-VIII позивач має понад 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців – 15 років 6 місяців та 9 днів, що дає право на призначення пенсії державного службовця на умовах, визначених Законом України "Про державну службу", у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон № 889-VIII). У зв`язку з цим Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-XII (далі–Закон № 3723-XII) втратив чинність крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII, якими встановлено право на пенсію за віком. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті Закону № 3723-XI і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 06.06.1980 ОСОБА_1 з 03.05.1993 працював на різних посадах в митних органах України. З 23.09.1999 позивачу було присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби ІІ рангу», з 01.04.2004 - спеціальне звання «Радник митної служби І рангу», з 27.12.2013 - спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу», з 02.09.2020 - спеціальне звання «Радник митної служби І рангу». Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) Позивача в органах митної служби визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом. Період роботи позивача в органах митної служби не може бути зарахований до стажу державної служби, оскільки посади, на яких позивач працював у цей період, не відносяться до роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу». Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право), обрахованого по 28.02.2025, страховий стаж позивача становить 40 років 03 місяців 29 днів, стаж роботи на посадах державної служби, відсутній.
Щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки від 01.10.2025 № 7 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 01.10.2025 № 8 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Луганською митницею відповідач зазначив, що вимога є передчасною, оскільки в даному випадку відмовлено у праві переходу на інший вид пенсії, а не у розрахунку пенсії.
У відповіді на відзив позивач зазначив про не спростування відповідачем у відзиві на позовну заяву доводів та аргументів, викладених у позовній заяві, вважає, що відповідач безпідставно не застосував Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року № 405-VII, який є чинним на день звернення позивача за призначенням пенсії державного службовця, та прямо встановлює, що період роботи (служби) посадових осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у митних органах та організаціях зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України «Про державну службу», не врахував, що пунктом ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року № 405-VII було встановлено співвідношення між спеціальними званнями працівників митниць та органів доходів і зборів. 
Присвоєне з 27.12.2013 позивачу звання «Радник податкової та митної справи І рангу» (запис в трудовій книжці) відповідає званню 4 рангу державного службовця згідно додатку № 6 Порядку про співвідношення мiж рангами державних службовцiв i спецiальними званнями працiвникiв посадових осiб органiв доходiв i зборiв, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 20.04.2016 № 306.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні ПФУ в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
03.10.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу", зарахувавши до державної служби періоди роботи в органах митного контролю.
За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.10.2025 про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу". 
Таким органом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Рішенням від 10.10.2025 № 124050005456 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило позивачу у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 відсутній стаж державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, які зазначені у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ. При цьому зазначено, що періоди роботи посадових осіб на посадах державної податкової інспекції, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII) визначаються принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 28.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17, від 10.04.2019 у справі № 607/2474/17.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
У цій справі відсутній спір щодо загального страхового стажу та віку, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", водночас спірним є питання щодо стажу державної служби позивача.
Так, як встановлено судом, відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 06.06.1980 у період з 03.05.1993 по день звернення із заявою до відповідача (03.10.2025) працював на різних посадах в митних органах України, а саме:
- 03.05.1993 - 31.03.1997 - старший інспектор відділу контролю за вантажами Старобільської митниці;
- 09.06.1995 - прийняв присягу держслужбовця;
- 01.04.1997 - 03.09.1997 - в.о. заступника начальника Старобільської митниці Державної митної служби України;
- 04.09.1997 - 17.07.2000 - заступник начальника Старобільської митниці Державної митної служби України;
- 23.09.1999 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби ІІ рангу»;
- 18.07.2000 - 22.10.2000 - заступник начальника митного поста "Старобільськ" Луганської митниці Державної митної служби України;
- 23.10.2000 - 01.01.2003 - начальник митного поста "Старобільськ" Луганської митниці Державної митної служби України;
- 01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби І рангу», 
- 30.12.2004 - 04.04.2006 - начальник вантажного пасажирського відділу у пункті пропуску "Ізваріне" Луганської митниці Державної митної служби України;
- 05.04.2006 - 03.06.2013 - начальник митного поста "Ізваріне" Луганської митниці Державної митної служби України;
- 04.06.2013 - присвоєно 11 ранг державного службовця;
- 04.06.2013 - 16.04.2015 - начальник митного поста "Ізваріне" Луганської митниці Міндоходів;
- 27.12.2013 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу»;
- 17.04.2015 - 01.09.2020 - начальник митного поста "Танюшівка" Луганської митниці ДФС;
- 02.09.2020 - 02.11.2021 - начальник митного поста "Танюшівка" Східної митниці Держмитслужби;
- 02.09.2020 - спеціальне звання «Радник митної служби І рангу»;
- 03.11.2021 - 07.10.2024 - начальник митного поста "Сєвєродонецьк" Східної митниці Держмитслужби;
- з 08.10.2024 - заступник начальника управління - начальника відділу організації митного контролю та оформлення управління забезпечення митного контролю та оформлення.
Таким чином, з 03.05.1993 по день звернення із заявою до відповідача (03.10.2025) ОСОБА_1 безперервно працював на посадах у митних органах України, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, йому присвоювались спеціальні звання.
Досліджуючи питання, чи підлягає зарахуванню стаж безперервної роботи позивача у митних органах до стажу державної служби, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону № 3723-ХІІ, який був чинним протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в митних органах, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Пунктом 2 статі 546 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Правовий статус посадових осіб органів доходів і зборів визначається Митним кодексом України.
Положеннями частини 1 статті 569 Митного кодексу України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально - технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Частиною 3 статті передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
З аналізу викладеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів.
Аналогічні норми, що визначали статус митних органів в Україні, їх функції та правові основи діяльності у період роботи на відповідних посадах були визначені Митним кодексом України та спеціальним Законом України від 25.06.1991 №1262-ХІІ "Про митну справу в Україні".
Приписами статті 4 Закону України "Про митну справу в Україні" (в редакції від 21.03.2000) визначено, що Кабінет Міністрів України організовує і забезпечує здійснення митної справи. Безпосереднє керівництво митною справою покладається на Державну митну службу України, яка є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Положення про Державну митну службу України затверджується Президентом України. Відповідно до статті 7 зазначеного Закону, посадовим особам митних органів України присвоюються спеціальні звання, які встановлюються законами України.
Статтею 5 Закону визначено, що створення, реорганізація та ліквідація митниць, спеціалізованих митних управлінь та організацій, установ і навчальних закладів здійснюється Державною митною службою України за погодженням з Міністерством фінансів України.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в митних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або- персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
У свою чергу, Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах судців, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Таким чином, зважаючи на те, що як Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, так і нормами чинних до нього профільних Законів України "Про державну службу" № 3723-XII та "Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ від 04.12.1990 та Порядку № 283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що ОСОБА_1 з 03.05.1993 по день звернення із заявою до відповідача (03.10.2025) безперервно працював в митних органах, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), те, що йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, а також те, що позивач одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, період служби позивача у митних органах не було зараховано до стажу державної служби з огляду на те, що за вказаний період роботи позивачу присвоєно: 23.09.1999 - спеціальне звання «Радник митної служби ІІ рангу», з 01.04.2004 - спеціальне звання «Радник митної служби І рангу», з 27.12.2013 - спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу», з 02.09.2020 - спеціальне звання «Радник митної служби І рангу», а не ранги державного службовця.
Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає, що відповідно до ст. 573 Митного кодексу України, посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник податкової та митної справи; 2) державний радник податкової та митної справи I рангу; 3) державний радник податкової та митної справи II рангу; 4) державний радник податкової та митної справи III рангу; 5) радник податкової та митної справи I рангу; 6) радник податкової та митної справи II рангу; 7) радник податкової та митної справи III рангу; 8) інспектор податкової та митної справи I рангу; 9) інспектор податкової та митної справи II рангу; 10) інспектор податкової та митної справи III рангу; 11) інспектор податкової та митної справи IV рангу; 12) молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спеціальні звання митної служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Додатком 13 до постанови Кабінету Міністрів України «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" від 20.04.2016 № 306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів, відповідно до яких: дійсний державний радник митної служби - 1 ранг державного службовця; державний радник митної служби I рангу - 2 ранг державного службовця; державний радник митної служби II рангу - 2 ранг державного службовця; державний радник митної служби III рангу - 3 ранг державного службовця; радник митної служби I рангу - 4 ранг державного службовця; радник митної служби II рангу - 5 ранг державного службовця; радник митної служби III рангу - 6 ранг державного службовця; інспектор митної служби I рангу - 7 ранг державного службовця; інспектор митної служби II рангу - 8 ранг державного службовця; інспектор митної служби III рангу - 9 ранг державного службовця; інспектор митної служби IV рангу - 9 ранг державного службовця; молодший інспектор митної служби - 9 ранг державного службовця.
Таким чином, в органах державної митної служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця, які неодноразово були присвоєні позивачу, що підтверджується записами його трудової книжки.
Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08.10.2013 у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст.37 Закону № 3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 (справа № 586/965/16-а) та від 18.03.2021 (справа №500/5183/17).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 03.05.1993 по день звернення із заявою до відповідача (03.10.2025) на різних посадах в митних органах України, мають бути зараховані до стажу державної служби позивача.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач з урахуванням положень пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки він досяг встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку, має необхідний страховий стаж та не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (станом на 01.05.2016), а отже відповідає всім умовам, визначеним законодавством, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.10.2025 № 124050005456, яким відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно із Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.
У позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача перевести його з 03.10.2025 на пенсію за віком згідно пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 23.10.2000 по 03.10.2025, та здійснити перерахунок пенсії на підставі довідок від 01.10.2025 № 7 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 01.10.2025 № 8 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Луганською митницею, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.
Враховуючи, що Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, має місце саме призначення пенсії, а не переведення.
Зважаючи на те, що вимога позивача про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» прямо залежить від зарахування періодів роботи до стажу державної служби, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши ОСОБА_1 періоди роботи з 03.05.1993 по 03.10.2025 (включно) до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
У свою чергу, порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Порядок № 622), пунктом 4 якого передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 5 Порядку № 622 закріплено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Відповідно, вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям визначені положеннями постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі - Постанова № 1-3).
З матеріалів справи вбачається, що при поданні заяви про переведення на пенсію держслужбовця від 03.10.2025 позивачем, з-поміж іншого, були подані довідка від 01.10.2025 № 7 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідка від 01.10.2025 № 8 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Луганською митницею Державної митної служби України.
Зазначені вище довідки складені за формами, що відповідають формам, затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 03.10.2025 пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.10.2025 № 7, та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.10.2025 № 8, що видані Луганською митницею Державної митної служби України, зарахувавши позивачу період роботи в митних органах з 03.05.1993 по 03.10.2025 (включно) до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.
На переконання суду, зобов`язання органу призначити позивачу пенсію державного службовця з дати його звернення з відповідною заявою (03.10.2025) є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії державного службовця.
Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, ніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.
При цьому, суд не вбачає за доцільне зобов`язувати відповідача призначити позивачу з 03.10.2025 пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та статті 37 Закону України від 16.12.1993 за № 3723-XII "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у вказаних вище довідках, оскільки відповідачем по справі взагалі було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, а отже, відмова відповідача була пов`язана не з незгодою з відсотковим розміром пенсії, а з відсутністю підстав для такого перерахунку.
При цьому, суд враховує, що у силу абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 № 25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.10.2025 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то саме останній має завершити процедуру призначення ОСОБА_1 з 03.10.2025 пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу".
Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як встановлено судом, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.10.2025 № 124050005456 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії перехід на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427; місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 03.10.2025 пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.10.2025 № 7, та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.10.2025 № 8, що видані Луганською митницею Державної митної служби України, зарахувавши позивачу періоди роботи в митних органах з 03.05.1993 по 03.10.2025 (включно) до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.