Дата документу 03.03.2026 Справа № 332/1791/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 332/1791/25
Провадження №22-ц/807/538/26
Головуючий в 1-й інстанції – Завіновська А.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Онищенка Е.А., Полякова О.З., 	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовною заявою поданою адвокатом Зубенком Олександром Анатолійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року адвокат Зубенко О.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.06.2015 року рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 грн., щомісячно з усіх видів доходу платника аліментів, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.04.2015 року. 07.10.2019 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя змінено спосіб стягнення аліментів і з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, від іншого шлюбу позивач має малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , стягнуто аліменти на її утримання в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до досягнення дитиною з інвалідністю – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до зазначених рішень видано виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження. Таким чином, з позивача за виконавчими провадженнями стягується 75 відсотків доходів та 25 відсотків на погашення заборгованості, що істотно погіршує його матеріальне становище. У зв`язку з наведеним, представник позивача – адвокат Зубенко О.А., просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року, позовну заяву подану адвокатом Зубенком Олександром Анатолійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, - задоволено.
Розмір аліментів, визначений заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року зменшено та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції ухвалив рішення, що суперечить інтересах дитини, адже наявність на утриманні інших осіб, без доведення погіршення майнового стану не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника – адвокат Зубенка О.А. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2026 року це 99840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3328,00 грн. (3328,00 грн. Х 30 = 99840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 27.05.2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 24).

16.06.2015 року рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 грн., щомісячно з усіх видів доходу платника аліментів, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.04.2015 року (а.с. 194).

На підставі зазначеного рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя 13.07.2015 року видано виконавчий лист № 332/1588/15-ц (а.с. 8).

07.08.2015 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження за № 48378026 (а.с. 12-13).

07.10.2019 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 195).

На підставі вказаного рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя 11.11.2019 року видано виконавчий лист № 332/2928/19 (а.с. 9).

Крім того, від іншого шлюбу позивач має малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25 січня 2022 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 25).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, цим же рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , стягнуто аліменти на її утримання в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до досягнення дитиною з інвалідністю – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до рішення № 332/5538/24 малолітній ОСОБА_4 має захворювання (патологічний стан) G 80.8. (а.с. 196-197).

На підставі вказаного рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя 02.01.2025 року видано виконавчі листи (а.с. 10, 11).

19.02.2025 року постановами старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкриті виконавчі провадження № 77148618, № 77148183, за вказаними виконавчими листами (а.с. 13 зв. ст., 14).

Згідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, така заборгованість по виконавчому провадженню № 48378026, де стягувачем є ОСОБА_1 , станом на червень 2025 року, складає 7 928, 47 грн., по виконавчому провадженню № 77148183, де стягувачем є ОСОБА_5 , станом на червень 2025 року, складає 10 882, 50 грн., а також по виконавчому провадженню № 77148618, де стягувачем також є ОСОБА_5 , станом на червень 2025 року, складає 10 882, 50 грн. (а.с. 160, 161, 185-186).

За інформацією Військової частини НОМЕР_3 , а саме звіту про здійснення відрахувань та виплат, з ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа № 332/1588/15-ц виданого 13.07.2015 року, з жовтня 2024 року по липень 2025 року стягнуто 98 249, 16 грн. за поточними аліментами та 26 160, 36 грн., на погашення боргу по аліментам (а.с. 187-188).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час позивач ОСОБА_2 сплачує аліменти по частці на трьох осіб – неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружину – ОСОБА_5 до 19.01.2028 р., враховуючи, що дитина ОСОБА_6 , є особою з інвалідністю, а тому потребує додаткових зусиль до його забезпечення та догляду, а у зв`язку з цим, неможливістю матері працевлаштуватися. Вказані обставини свідчать про зміну матеріального становища позивача, оскільки очевидно потребують додаткових фінансових витрат, а стягнення аліментів саме в такому розмірі призводить до утворення у позивача постійного боргу по аліментам, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчим провадженням. За таких обставин, суд вважав можливим зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 з на 1/6 частку доходів позивача. Стягнення аліментів в такому розмірі, на думку суду, не буде перешкоджати належному забезпеченню дитини та не суперечитиме її інтересам.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що підтверджується відповідним рішенням про стягнення аліментів та дитину та дружину, вказані обставини зумовили збільшення витрат і сплата аліментів у визначеному розмір ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та суперечитиме її інтересам, зважуючи також і на те, що розмір аліментів на ОСОБА_3 у разі задоволення вимог позову, буде несправедливо зменшений у порівняння із другою дитиною позивача, а також буде меншим за розміром аліментів, який буде стягуватися на другу дружину позивача, що вочевидь порушує баланс прав дітей на рівне забезпечення з боку батька.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_7 , оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини у іншому шлюбі, стягнення аліментів на її утримання та на утримання другої дружини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

З огляду на зазначене, вимоги апеляційної скарги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

У задоволенні вимог позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 03 березня 2026 року.

Головуючий, суддя-доповідач: С.В. Кухар

Судді: Е.А. Онищенко

О.З. Поляков